Hvis man lever længe nok, kan tiden være et våben.
En regelmæssig cyklus af kryosøvn har holdt mig i live i over tre århundreder,
og i min levetid har jeg set Stiftelsen vokse
og Imperiet blive svækket hurtigere, end nogen kunne have forudset.
Bortset fra Hari Seldon.
Der er gået 152 år siden den anden krise.
Stiftelsen har nu kontrol over hele den ydre region og lægger pres på mellemlaget,
en række uafhængige planeter, der engang tilhørte Imperiet.
Den vigtigste af dem er Kalgan.
I UDKANTEN AF PERIFERIEN
Nydelsesplaneten.
Både Imperiet og Stiftelsen ved, at hvis de får kontrol over Kalgan,
vil resten af mellemlaget følge med, og så kan de tage hele galaksen.
Men det er der også en anden, der ved. En, der har hjemsøgt mine drømme i årevis.
Og så snart Muldyret giver sig til kende,
vil intet nogensinde være som før.
Viser radaren noget?
Udslag i tyngdekraften?
Endnu ikke. Ingen uregistrerede fartøjer i kredsløb.
Det møgsvin sagde ved otte klokker.
"Otte klokker. Ellers dør ungen."
Hvor er han?
Det er hans troubadour. En klovn, der siges at melde hans ankomst.
Det går mig på nerverne.
Livsform. Til fods.
- Alene? - Og ubevæbnet.
Ærkehertug Bellarion.
Er du Muldyret?
- Ja. - Mærkværdigt øgenavn.
Mine forældre syntes, jeg var stædig.
Hvor er min datter?
Din rolling er i god behold.
Hun får lov at gå, når mit krav er opfyldt.
Sig frem.
Lad Kalgan kapitulere.
Dens flåde og midler.
Indsæt mig som den nye krigsherre.
Kalgan er en selvstændig bufferstat
mellem Imperiet og Stiftelsen.
Enhver fjendtlig handling, selv fra en pirats side,
vil udløse et militært svar fra begge parter.
Jamen...
...jeg har tænkt mig at opsluge Imperiet såvel som Stiftelsen.
Ser du... Jeg har en gevaldig appetit...
...som kun en galakse kan stille.
Det var tåbeligt af dig at komme her uden en hær.
Jeg har ikke brug for en hær.
Jeg har mine evner.
Jeg kan påvirke folk.
Jeg kan arbejde mig ind i deres sind.
Omdanne fjender til forbundsfæller. Had til kærlighed.
Tag nu dit flagskib.
Jeg planter en tanke i din eskadrillechefs hoved.
Han tænker: "Hør... Hvorfor skyder jeg ikke på de andre skibe i min flåde?"
Jeg foreslår de andre kaptajner at gøre det samme.
Ikke spor hektisk.
Bare et lille... puf.
Dræb ham. Skyd ham.
Jeg inficerede dine flyvere.
Tror du, jeg lod dit infanteri slippe?
Det vil du ikke gøre, Bellarion.
Du elsker mig jo.
Intet vil glæde dig mere end at indsætte mig som ny leder på Kalgan.
Men først skal jeg have din signetring.
Hvis du vil være så venlig.
Den er flot.
Nu må du gerne skyde dig selv. Ikke hektisk.
Du skal bare give dig god tid.
BASERET PÅ ISAAC ASIMOVS ROMANER
SPRINGPORTEN PROSPERO
Siden Imperiet mistede kontrollen over rumulkene under den anden krise,
har de måttet bruge springporte for at krydse galaksen,
hvilket har begrænset deres indflydelse og fremskyndet deres tilbagegang.
Det cleoniske dynasti hersker ikke længere over stjernerne
og end ikke over deres eget galaktiske råd.
De er drevet længere og længere væk fra magtens centrum.
Den byrde hviler på skuldrene af hver eneste nye Cleon.
De tvinges til at spørge sig selv: "Bliver jeg den sidste?
Dør Cleon 1.s drøm med mig?
Eller bliver det mig, der redder den?"
Seldon-krisen?
Den tredje krise. Ja. Snart.
Men der er noget nyt.
Er det ikke et vendepunkt?
Hvornår er det dukket op?
Det kunne ikke ses, da jeg studerede radianten i går.
Skal vi udskyde vores møde?
Kan det gøre en forskel?
Et enkelt møde i Det galaktiske råd,
uanset hvor vigtigt det kan føles for dig eller mig,
vil aldrig være tungen på vægtskålen i psykohistorien.
Nej.
Det her er noget langt større.
Hvad gør vi så?
Vi fortsætter som planlagt. Vi kan ikke gøre andet.
CLARION STATION DET GALAKTISKE RÅDS HOVEDSÆDE
Jeg vænner mig aldrig til det.
Det er, som om verden bliver vendt på vrangen.
Det galaktiske råd er lige så gammelt som Imperiet
og repræsenterer hver sektor af Imperiets besiddelser i hele galaksen.
Når kejseren er stærk, er der fordragelighed.
Når der er en svag kejser, er det helt anderledes.
Hvem er de?
Ildhvededyrkere. Stiftelsen har pålagt deres kornplaneter strenge toldsatser.
Rådet bestemmer ikke over Stiftelsen.
Det forhindrer os ikke i at lægge pres på Seldons børn.
Lad os lande.
Imperium!
Da der er uenighed i rådet,
er det kutyme, at vores ærede triumvirat udtaler sig inden den endelige afstemning.
I Dags fravær vil broder Daggry nu tale til forsamlingen.
Rådsmedlemmer, hvis I så demonstrationen udenfor,
vil I forstå, hvorfor jeg ikke fremstår helt ulastelig.
Jeg fik at vide, at jorden stammer fra en af de mange landbrugsplaneter,
som er overgået fra Imperiet til Stiftelsen i løbet af de seneste 100 år.
Mens Imperiets størrelse har ændret sig i en holdbar retning med 6342 planeter,
har vi ladet Stiftelsen vokse til over 800.
De har overtaget mange af vores frugtbare planeter.
Imperiet opretholdt dette produktive spisekammer i årtusinder,
men hvordan er det gået under den fremsynede Stiftelse?
Stiftelsens korruption og griskhed har udpint jorden.
Når afgrøderne dør, dør folk også.
Heldigvis er der i Stiftelsen en fraktion, der er villig til at hjælpe.
Deres eget Forbund af Købmænd, de såkaldte handelsfyrster.
De håber på at bryde fri af Stiftelsens greb,
men de mangler penge og udstyr.
De er endnu ikke kejser.
Det er sandt, rådsmedlem Gorov. Jeg må vente ti dage.
Men noget ved jeg allerede.
En splittet Stiftelse er en fordel for os.
Hjælper vi Købmændene, kan vi svække Stiftelsen indefra
og begynde at generobre de planeter, der engang var vores.
I første omgang landbrugsplaneterne.
Jeg har allerede talt med Randu Mallow,
vores kontakt hos Købmændene...
Ja, rådsmedlem Tarisk?
De leger med en yderst skrøbelig magtbalance, Imperium.
Ja, det gør jeg.
Det er netop vores opgave at bevare den.
Stiftelsen ved godt, hvilke kampe de er klar til at tage.
Vi kunne foretage en formel afstemning,
hvis kejser Dag var her.
Kejser Dag er optaget på Trantor og ude af stand til at være her.
Jeg kan komme tilbage om ti dage og genfremsætte forslaget
sammen med en afstemning om en ny ordstyrer.
Eller også kan vi afgøre det nu.
Rådet stemmer om det nu.
Tak.
Det var behændigt.
Skumring har altid anbefalet, at man går uden at vente.
Vi mister en masse visdom med ham.
Hellere det end at risikere, at han svækkes offentligt.
Sagde han også, at du skulle give Købmændene jord, de kunne kaste efter dig?
Nej, det var min egen idé.
Jeg håber, jorden var så udpint som lovet.
Jeg forstår ikke, hvorfor Dag gav afkald på det her.
Nogen ændring i matematikken? Bedring?
- Eller forværring? - Ingen ændring.
Men jeg nærstuderer den.
- Jeg hørte, du var her. - Naturligvis. Hvordan gik det i rådet?
De er pjattede med deres medbestemmelse.
Se. Der er han.
Sytten.
Han forkludrede inddæmningen med general Riose.
Det kostede os alle rumulkene.
Alle siger, at de tab, flåden led over Terminus i Cleon 17.s tid,
er årsagen til, at de ikke stod fast, men det er kun en del af det.
Ja, det ved jeg godt.
Det er vores genetiske varians og det, der går i arv hos os.
I hvert fald fik jeg overbevist rådet om at makke ret.
Købmændene får støtte.
Og Imperiet får genrejsning.
Godt, nogen kan få det.
Ja.
Stiftelsen holdes beskæftiget i årevis i jagten på sin egen oprørske hale.
De andre emner var ubetydelige.
Kalgan er blevet erobret af pirater.
Det bliver broder Dag ked af. Han elsker at gamble der.
Det har jeg hørt.
Det er da en lækkerbisken, der snart bliver kamp om.
Og den nye pirat kalder sig for Muldyret?
Han kan ikke holde fast i den, vel?
Men sikke et liv det må være.
At sove blandt stjernerne
uden at stå til ansvar for noget. At leve og dø på sine egne betingelser.
Demerzel har opdaget en komplikation med Seldon-krisen.
Det overrasker mig ikke.
Men vi griber den rigtigt an.
Spanden bliver vippet, og vandet plasker til kanten af en krise.
Vi griber godt fat, og vandet plasker tilbage igen.
Det håber jeg.
Før syntes opstigningen at være uendelig langt væk.
Nu nærmer den sig som en glubsk ulv.
Du taler til en mand, der kan lugte bæstets ånde.
Flygt!
Jeg kan ikke afgøre, om det er svagt, at de afslører deres frygt...
...eller at det er godt at dø ærligt.
- Kunne du finde på at flygte? - Aldrig i livet.
Ikke fordi jeg ville blive stoppet, som jeg med garanti ville.
Jeg har det ikke i mig.
Vaner, gener, tid.
På godt og ondt
er de fleste af os lydige som...
...affald på vej til forbrændingen.
Tiden trævles op, og vi trævles op med den.
Mens de sidste rester af Terminus forsvandt ud i mørket,
blev en ny Terminus født en parsec derfra.
I løbet af de næste 150 år blomstrede Stiftelsen,
forkastede sine religiøse rødder og trådte ind i en ekspansionsfase.
Men med succesen fulgte interne udfordringer.
NY TERMINUS
En voksende splittelse mellem dem med magt og dem med indflydelse.
En fraktion i Stiftelsen ved navn Købmændene truer med at løsrive sig,
hvilket vil kunne undergrave alt det, Stiftelsen har opbygget de seneste 300 år.
Professor Ebling Mis havde i årevis studeret den kløft
og vidste, hvor det bar henad. En tredje krise.
Så han drog ud for at møde den eneste, der kunne løse situationen: Hari Seldon.
For fanden!
Du har nulstillet mit nulfelt.
Det har ingen formået at gøre før.
Flot klaret.
Sikke en dejlig dag.
Jeg ved godt, jeg ligner ham. Jeg hedder dr. Ebling Mis.
Jeg nedstammer fra Xylas, der var anklager i sagen mod dig under Cleon 12.
Min slægt har været en fodnote i din historie.
Det er årsagen til min fascination.
Jeg har skrevet din biografi og er selvlært psykohistoriker.
Jeg er nok den bedst egnede til at hjælpe dig i din kommende manifestering.
Alt det.
Og så svedig.
Det beklager jeg. Det er en menneskelig svaghed. Varme.
Jeg har drømt om dette øjeblik
i årtier.
Seldon. Manden, myten, legenden.
Du har i hvert fald myten.
Manden er et andet sted.
Det her...
Det her er en tro kopi af dit kontor på Trantor.
Så hvis jeg ikke tager fejl,
er Stiftelsens religiøse fase for længst slut nu?
Efterfulgt af en omsiggribende dyrkelse af handel.
Et mindretal af handelsfyrster over for et konservativt flertal.
Nej, nu er du alt for venlig. Det er snarere et monarki.
De seneste borgmestre har været små fyrster ved navn Indbur,
som har skidt flere små fyrster ud.
Han sendte sit domicil i geosynkront kredsløb med Boksen,
så han altid er hævet over din galakse.
Nej, nej.
Standarden er faldet siden Poly Verisofs tid.
Stiftelsen er blevet magelig
og muligvis ude af stand til at klare den kommende krise.
Og Købmændene er krisen, ikke sandt?
Nej, så ødelægger du jo systemet. Men hvis jeg har ret, vil jeg gerne forberede dig.
Imperiet har ført samtaler med Købmændene,
og de klamrer sig bedre til magten, end du oprindelig beregnede.
Naturligvis.
Jeg gav Imperiet Hovedradianten.
Du... Hvad? Det forstår jeg vist ikke helt.
Det behøver du heller ikke. Om tre dage,
når Ny Terminus' måner er i baneresonans,
dukker jeg op herindefra, og så går tingene deres skæve gang.
Siger du, at du gav radianten til en fjende, der forsøgte at udslette os?
Så fortjener vi da i det mindste at vide hvorfor.
Mens Ny Terminus gjorde klar til Hari Seldons tilbagevenden,
forberedte Forbundet af Købmænd sig på borgerkrig.
HAVEN FORBUNDET AF KØBMÆND
De har længe haft et horn i siden på Stiftelsens herskerklasse,
og Imperiet har udnyttet den forurettelse
ved i al hemmelighed at sende våben til deres højborg på Haven.
Det er nedkastningen.
Du havde ret. Imperiet forsyner Købmændene med våben.
Nu har vi beviser til Stiftelsen.
Vi skal bare nå først frem.
På solsiden er Haven 126 grader varm.
Minus 117 på den anden.
Når månen bevæger sig hen over overfladen, falder temperaturen til kølige 12 grader.
Tilpas lavt for svæverne.
Købmænd?
Den enarmede skiderik er deres leder.
Randu Mallow.
Hvad du end gør, så hold dig i skyggen.
Pis. Vi har fået selskab.
Din skide vendekåbe, Randu.
Og du er Stiftelsens skødehund.
Vi er alle sammen Stiftelsen.
- Pis! - Jeg er her, Pritch.
- Fart på! - Påbegynd autoopsamling.
Tag det her på.
Du kan ikke mærke det nu, men om en time er du dækket af vabler.
- Jeg troede ikke, vi klarede den. - Det gjorde vi heller ikke.
Uden fragten har vi ingen beviser for Imperiets indblanding.
Hvor har du lært at flyve sådan?
Det er ikke første gang, jeg arbejder i månens skygge.
Jeg har ikke været så tæt på at dø før.
Du mangler et sted.
Vi behøver ikke at springe lige nu.
Jeg er loyal over for en anden.
MULDYRET BEKRÆFTET SET STED: KALGAN
Fuck.
Ja, det er en boks, Neddy. Den udsender ikke pressemeddelelser,
så jeg ved ikke mere, end du gør.
Bare sørg for,
at alle, der ville blive fornærmede over ikke at blive inviteret, bliver inviteret.
Bortset fra dem, jeg gerne vil fornærme.
- Pritcher. - Jeg har aldrig været herinde.
Hvordan kom du ind...
Jeg er din efterretningschef. Jeg stod for sikkerheden.
Jamen reglerne foreskriver, at du laver en aftale.
Det er ikke nødvendigt. Jeg er her allerede.
Boksen er vågnet.
Det er jeg klar over. Fortæl mig om Haven.
Imperiet forsyner Købmændene med våben. Vi prøvede at bekræfte det...
Det skal bekræftes. Ellers kan vi ikke konfrontere Imperiet,
og Boksen signalerer, at vi står på tærsklen til en borgerkrig.
Købmændene er blot en afledning.
Jeg vil efterforske den pirat, der skaber kaos på Kalgan.
Han kalder sig Muldyret.
En lykkeridder, der dukkede op ud af det blå
og helt selv formåede at erobre Kalgan.
- Jeg tror, han er mutant. - Mutant?
- Med psykiske evner. - Er du gået fra forstanden?
Han er en eksistentiel trussel, Indbur. Han skal overvåges.
Hvorfor er han en eksistentiel trussel?
Som du ved, har jeg agenter over hele galaksen.
For alles sikkerheds skyld kan jeg ikke afsløre...
Kalgan er selvstændig.
Og den ligger i mellemlaget.
Skal jeg risikere en intergalaktisk episode på grund af forlydender?
Det her job.
Hør her.
Lad os organisere vores efterretninger. Få Købmændene til at ønske at slutte fred.
Hvis konflikten kan bilægges, inden Boksen åbner sig,
åbner Boksen sig ikke. Er du med?
Så kan vi tage os af din slubbert med de psykiske evner.
Snup en vingummi.
Du tager fejl.
- Du arbejder for mig! - Jeg arbejder for Stiftelsen.
Jeg er Stiftelsen. Vi er én og den samme.
Det eneste, du er ét med, er dine forpulede søde sager.
Du aner ikke, hvor længe jeg har ventet på, at du gav mig en god grund.
Du skal ikke til Kalgan.
Dine privilegier er hermed suspenderet.
Hvis du forsøger at forlade planeten, smider jeg dig selv i husarrest.
Hvor vover du? Forsvind så!
Pritcher, du stjal fandeme min nøgle.
Jeg finder bare selv ud, borgmester. På dit skib.
Jeg skaffer beviser om Muldyret.
Trefoldig velsignelse til Dem, lady Demerzel.
Mine søstre blev misundelige, da Skumring inviterede mig.
Den første Zephyr på Trantor.
Imperium godkendte Deres anbringelse. Men invitationen kom fra mig.
Æren er lige så stor.
Må jeg spørge hvorfor?
Jeg savner søstre her ved Moderens nåde. Vil De tage imod min betroelse?
Med åbent hjerte. Har De gjort det før?
Omstændighederne har forhindret det,
og derfor vil De ikke kunne huske noget af, hvad der bliver sagt her.
Mindet om samtalen vil kun blive genskabt til vores næste møde
og derefter fjernet igen. Og så videre.
Jeg ved, at der er regler, men jeg kan godt holde på hemmeligheder.
Ikke den her.
Udmærket.
Sig frem, mit barn.
Jeg er ikke et menneske.
Jeg er en positronisk robot.
Krigen sluttede lige her.
Træet er den sidste rest af en frugthave,
hvor de mennesker, der støttede os, blev henrettet.
Og det sted valgte du til vores møde?
Under krigen blev robotter udslettet.
Rester af vores kroppe, knogler,
flydende iridium, sivede ned i jorden i frugthaven.
Æblernes gyldne farve skyldes vores indre væsker.
Vores blod er guldfarvet.
Det er også giftigt for mennesker.
Men du blev skånet.
Hvad var du i krigen?
Jeg var general. Jeg var den, Imperiet frygtede mest.
Jeg blev taget som trofæ.
Blev robotter ikke bygget til ikke at kunne gøre os fortræd?
Hvordan kunne I slås?
Godt. Et tankeeksperiment.
Tillykke. Du har opfundet kunstigt liv.
Nu skal du programmere det.
- Hvad er det første, du tænker på? - At du ikke må kunne skade mig.
Det er robotternes første lov.
En robot må ikke skade et menneske
eller ved uvirksomhed lade et menneske komme til skade.
Men du har ikke bare bygget os for at se os leve.
Du vil have ærbødighed.
Du får os til at adlyde alle dine ordrer, så længe...
Så længe ordrerne ikke strider mod den første lov.
Glimrende.
Det er den anden lov. Der er en til.
- Din egen sikkerhed. - Ja.
Vi fik lov til at beskytte vores egen eksistens,
men kun når den beskyttelse ikke stred mod den første eller anden lov.
Nogle vil misunde de moralbegreber.
Enkle. Programmerede.
Funktionelle.
Da vores antal voksede, fik vi svært ved af afgøre, hvad der kunne skade jer.
Indtil en af os foreslog, at der var brug for en ny programmering.
En nulte lov, der prioriterede menneskeheden som helhed
over et enkelt menneskes skæbne.
Så I forestillede jer, at der var et fælles bedste?
Er der ikke det?
Nogle robotter kunne ikke håndtere den nye programmering,
men de af os, der kunne,
vidste, at kun drastiske midler kunne sikre jeres overlevelse.
I gjorde det altid så vanskeligt. Det var, som om I ønskede at uddø.
Det måtte vi ikke lade ske. End ikke ved uvirksomhed.
Så robotterne gik i krig med hinanden om, hvad vi skulle stille op.
En robot dræbte en vigtig mand for at følge den nulte lov,
og da var vores skæbne beseglet.
Senere omprogrammerede Imperiet mig til kun at tjene ét menneske.
Cleon 1. og hans eksponenter.
Men du har klaret dig i århundreder uden at gøre brug af det her,
så hvad er problemet?
Den fik jeg af en mand ved navn Hari Seldon.
Den kan forudse en mulig fremtid.
I mange år har den vist mig Imperiets undergang, som jeg skal forhindre.
Nu lever jeg med det paradoks.
Spørgsmålet er hvorfor. Hvorfor gav Seldon dig et æble, du ikke må spise?
Jeg tror, han ville have mig til at se Imperiets endeligt.
Ét er at vide, at det er uundgåeligt. Det er noget andet have skæbnen i sine hænder.
Det er interessant.
Du kan uforvarende have omgået dine begrænsninger.
- Mærker du lænkerne løsne sig? - Nej.
Jeg elsker Cleonerne.
Med krop og sjæl.
Og når deres dynasti før eller siden slutter?
Det er derfor, jeg har arbejdet for at hente dig.
Luministerne taler om genfødsel,
men jeg dør ikke.
Jeg kommer ikke til det.
I hvert fald ikke snart.
Hvis jeg overlever alt det her...
...hvis jeg overlever min programmering...
Jeg ved ikke, hvad jeg er uden Imperium.
Ambassadør Quent fra Stiftelsen.
Unge Imperium.
Tillykke med Deres forestående opstigning til Dag.
Det er en ære med en betragtelig bagside.
De og Deres råd har haft travlt, Imperium,
med at støtte vores oprørske Købmænd.
Tag dig ikke af hende.
Hun kender spillets regler, når det er en kold krig.
Zephyr Vorellis.
Jeg er Daggry, snart Dag. Velkommen.
De kender naturligvis lady Demerzel, og broder Skumring.
Det er ambassadør Quent fra Stiftelsen.
Velkommen til Trantor, hvor De vil bo under Imperiums årvågne blik,
hvilket selvfølgelig er meningen med at oprette et zephyrat her.
De bliver glad for Trantor. Folk rykker tættere sammen her.
Ambassadør Quent og jeg brugte tit de spidse albuer på hinanden.
Men ved De, hvad der sker efter 30 år? Albuerne bliver blødere.
De vil opdage, at broder Skumring lever op til sit tilnavn, Mægleren.
Det er sikkert venligt ment.
Fru ambassadør, Kalgan er faldet.
Kalgan?
Havde De ikke hørt det?
Nej, nyheden var forsinket.
Hold nu op. Det er bare en pirat, der tiltusker sig noget territorium,
som hverken tilhører Stiftelsen eller Imperiet.
Jeg vil ikke holdes hen i uvidenhed, når planeter skifter hænder.
Stiftelsen vil bare prøve at snuppe den, når den bliver ledig...
Jeg beklager, at De først hørte det nu, ambassadør.
Men vi vil ikke gøre krav på Kalgan. Tag Dem ikke af ham.
Mere mæglende end Mægleren.
Det vil jeg nu ikke sige. Jeg er bekymret, men ikke over ejerskabet af én planet.
Jeg ser et større billede. Vi vil ikke stå i vejen for Dem.
Tak, fordi De tager mig med.
Næste gang håber jeg, at den fraværende Imperium kan være her.
Broder Dag beklager.
Han har travlt med forberedelserne til opstigningen.
Du stakkels dyr i menneskets land...
Er det et digt?
Ja. Nu må jeg starte forfra.
Du stakkels dyr i menneskets land
tvinges til at gå på gulve i stedet for sand.
Min ven, du gør mig hel, og...
Et eller andet... har en sjæl.
- Det er en god start. - Det er perfekt.
"Et eller andet" kommer jeg på senere.
Dag!
Min tusmørkebror, der spreder glæde, overalt hvor han går.
Jeg vidste, det måtte være den lille rønne, hvor du legede fattig.
Velkommen til slummen.
Hvad er det for et kræ?
Det er en kamel. En klon, jeg skabte fra genbanken.
Navleløs og forældreløs ligesom os.
Hej, Song. Jeg så dig slet ikke. Hvor uhøfligt af mig.
Om forladelse. Jeg får ikke altid fat i navnene på alle gemalinderne.
- Ja. Jeg kan bare gå. - Nej.
Broder, du kender hende godt. Hun er lokalfødt, Trantor.
Niveau 88, Mycogen, hvor vi dyrker mikrofødevarer.
Alger, svampe, de sporer, jeg er så glad for.
Og... Hvad er det nu?
- Gær. - Gær!
Ja.
Jeg husker bare på pigen med gæren.
Gær er vigtigt, broder. Man kan ikke lave brød uden.
- Jeg er sulten. Er du sulten? - Ja, det er jeg.
Du har haft et halvt år til at lære alt om hende.
Hun kan godt huske dig. Hun har hele sin hukommelse intakt.
Det er det, du ikke kan lide.
Det handler ikke om, hvad jeg kan lide, men om fornuft.
- Nå ja. Belær mig. - Ja, Gossamer-kurtisanerne
får med god grund deres hukommelse slettet.
For at værne om statshemmeligheder. Dem gør jeg alt for at undgå.
Gossamer. Edderkoppespind.
Hvorfor kalder vi det det, hvis vi ikke inderst inde ønsker at blive fanget?
Demerzel vil vise os noget. Hvis du ikke kommer, sender de nogen for at hente dig.
Jeg ville spare dig for den ydmygelse.
Tak. Men jeg byder ydmygelsen velkommen.
Et halvt år må være længe nok at lade din pusher leve af vores gavmildhed.
Skaf hende af vejen. Ellers gør nogen andre det.
Song.
Er det en fritte?
Latterligt.
Han prøver at nå at være så fordømmende som muligt,
inden han bliver til en bunke aske.
Din stakkel.
Du forstår mig.
Du er den triste klovneklon. Dit problem er, at du tror, du er galaksens midtpunkt.
- Du forstår mig virkelig. - Ja. Du må ikke forlade paladset.
Du har en skrupskør familie, og du hader dit arbejde.
- Ligesom alle andre. - Det er modigt af dig at sige sådan.
Mit folk siger, at jeg taler mere, end sundt er.
Du har intet at frygte fra mig. Du får mig til at føle mig mindre spøgelsesagtig.
Sådan... ægte.
Jeg kunne finde på at male et stakit
eller væve noget.
Jeg ville elske det her selv uden de vidunderlige stoffer.
Det...
Jamen tak.
Demerzel spørger aldrig efter mig.
Der er for meget i paladset, der kan gå i stykker.
Et nyt rim.
Du stakkels dyr i menneskets land
tvinges til at gå på gulve i stedet for sand.
Min ven, du gør mig hel,
for når herren stiller krav,
må vi bukke og lægge nye planer, det er vor tarv.
Nu er jeg her! Hurra!
Hej, flotte fyr. Hvad er det, der er så pokkers vigtigt?
Tidligere i dag gennemgik broder Daggry og jeg en bekymring
angående radiantens kortsigtede forudsigelser.
Se lige jer to. I tilbeder den store talgud.
I leger, at I er Seldon.
Hvis du går nu, sværger jeg, at jeg får Demerzel til at klone en ny udgave af dig.
- Det er vigtigt, broder. - Hvorfor? Fordi den siger det?
Vær nu sød.
Okay.
Det er et tidspunkt om cirka fire måneder.
Jeg gik ud fra, at det var et nyt input, der påvirkede den tredje Seldon-krise,
men millioner af simulationer fører alle frem til det samme resultat.
Seldons forudsete mørke tidsalder.
Jeg troede, vores tiltag havde udskudt den, men...
Han sagde, at mørket ville komme, når vores dynasti faldt.
Siger det her, at det falder om fire måneder?
Der er mere.
Mørket repræsenterer civilisationens endeligt.
Efter det punkt...
...fungerer modellen nu slet ikke.
Det betyder, at der allerede sker ting nu, som gør Seldons beregninger ubrugelige.
Måske endda jeres arts udryddelse.
Om fire måneder.
Altings ophør.
Imperiet og Stiftelsen hvirvlede af sted mod den samme uundgåelige fremtid.
Men ingen af dem vidste, hvad der ville ske.
De havde endnu ikke mødt den mand, der stod bag det hele. Men det har jeg.
Jeg ser ham, hver gang jeg lukker øjnene.
Hvor er Den Anden Stiftelse?
Muldyret er kommet. Vi har ikke mere tid.
Tekster af: Eskil Hein