Lever du lenge nok, kan tid bli et våpen.
Sykluser med kryosøvn har holdt meg i live i mer enn 300 år,
og i min tid har jeg sett Stiftelsen vokse
og Imperiet krympe raskere enn noen kunne forutsett.
Bortsett fra Hari Seldon.
Det er 152 år siden andre krise.
Stiftelsen kontrollerer nå hele De ytre regioner og presser mot midtbåndet,
som er en rekke uavhengige planeter som før var eid av Imperiet.
Den viktigste av dem er Kalgan. Nytelsesplaneten.
Både Imperiet og Stiftelsen vet at om de kontrollerer Kalgan,
vil resten av midtbåndet følge etter, og galaksen kan bli deres.
Men noen andre vet det også.
En som har hjemsøkt drømmene mine i årevis.
Og straks Muleselet gir seg til kjenne, kommer ingenting til å bli som før.
Noe på radaren? Tyngdekraftsignatur?
Ikke ennå, sir. Ingen uregistrerte kjøretøyer i bane.
Krapylet sa åtte klokker.
Åtte klokker, ellers dør valpen.
Hvor er han?
Det er skalden hans. En klovn som skal varsle hans ankomst.
Det er irriterende.
Livsform. Til fots.
- Alene? - Og ubevæpnet.
- Erkehertug Bellarion. - Og du er Muleselet?
- Det er jeg. - Et merkelig kallenavn.
- Foreldrene mine syntes jeg var sta. - Hvor er datteren min?
Puslingen er i trygghet. Hun blir satt fri når jeg får det jeg vil ha.
Fortell hva det koster.
Gi meg Kalgan. Dens marine og finanser. Sett meg inn som den nye krigsherren.
Vel... Kalgan er en uavhengig bufferstat
mellom Imperiet og Stiftelsen.
Enhver aggressiv handling, selv av en pirat,
vil utløse militær respons fra begge.
Tja...
Jeg har tenkt å sluke både Imperiet og Stiftelsen.
Du skjønner det at jeg har stor appetitt.
En som bare en galakse kan mette.
Og du var dum som kom uten en hær.
Jeg trenger ingen hær. Jeg har talenter, skjønner du.
Jeg kan kue folk. Jeg kan trenge inn i folks sinn.
Konvertere fiender til allierte og hat til kjærlighet.
Som flaggskipet ditt.
Jeg planter en følelse i oberstløytnantens hode.
Han tenker: "Hvorfor ikke skyte mot de andre skipene?"
Så foreslår jeg at de andre skipenes kapteiner gjør det samme.
Ikke noe voldsomt,
bare en liten dytt.
Drep ham. Skyt ham.
Jeg infiserte flygerne dine. Tror du ikke jeg har infisert infanteriet?
Det vil du ikke gjøre, Bellarion. Du forguder meg.
Ingenting vil glede deg mer enn å innsette meg som ny herre over Kalgan.
Men jeg trenger signetringen din først.
Kan du gjøre det?
Jeg liker den.
Nå kan du skyte deg.
Ikke noe voldsomt.
Og selvsagt når det passer deg.
BASERT PÅ ROMANENE AV ISAAC ASIMOV
SPRANGPORTAL PROSPERO
Etter at Imperiet mistet kontrollen over spacerne,
har de måttet bruke sprangportaler for å reise over galaksen,
noe som har bremset innflytelsen deres og påskyndet forfallet.
Det Cleonske dynasti råder ikke lenger over stjernene,
eller engang sitt eget Galakseråd.
De har drevet lenger og lenger bort fra maktsenteret.
Og børen ved alt faller på skuldrene til hver nye Cleon.
De tvinges til å spørre seg selv: "Blir jeg den siste?
Vil Cleon 1.s drøm dø med meg? Eller blir det jeg som redder den?"
Seldon-krise?
Den tredje krise. Ja. Snart.
Men det er noe nytt.
Det er et infleksjonspunkt. Ikke sant?
Når oppsto det?
Det var ikke tydelig da jeg konsulterte Radianten i går.
Skal vi utsette samlingen?
Kan det forandre noe?
Et enkelt møte med Galakserådet,
uansett hvor viktig det virker for deg eller meg,
er ikke nok til å vippe psykohistorien.
Nei.
Dette er noe mer voldsomt.
Hva skal vi gjøre?
Vi fortsetter som planlagt. Det er ikke noe annet vi kan gjøre.
CLARION STASJON GALAKSERÅDETS SETE
Jeg venner meg aldri til dette. Det er som om verden er vrengt.
Galakserådet er like gammelt som Imperiet.
Det representerer hver sektor av Imperiets besittelser i galaksen.
Når keiseren er sterk, er de medgjørlige. Når en keiser er svak, er de ikke det.
Hvem er de?
Ildhvete-bønder.
Stiftelsen har lagt høye tollsatser på kornverdenene.
- Vi har ingen myndighet over Stiftelsen. - Vi kan likevel presse Seldons barn.
Sett oss ned.
Imperium!
Siden vi står fast,
sier skikken at vårt ærede triumvirat uttaler seg før endelig avstemning.
I Days fravær skal broder Dawn tale til forsamlingen.
Rådsmedlemmer, hvis dere så demonstrasjonen utenfor,
forstår dere hvorfor jeg er tilsmusset.
Denne jorden kommer fra en av de mange kornkammer-planetene
som har gått fra Imperiets hender til Stiftelsens de siste hundre årene.
Mens Imperiet nå består av bærekraftige 6342 verdener,
har vi tillatt at Stiftelsen har vokst til mer enn 800.
De har overtatt ansvaret for mange av våre fruktbare planeter.
Imperium har holdt disse kornkamrene produktive i flere tusen år,
men hva er resultatet under den fremsynte Stiftelsen?
Stiftelsens korrupsjon og grådighet har gjort jorden ufruktbar.
Og når avlinger dør, dør mennesker.
Heldigvis er det en gruppering i Stiftelsen som er villig til å hjelpe.
Deres egen allianse av handelsmenn, de såkalte kremmerfyrstene.
De håper på å komme seg fri fra Stiftelsens kvelertak,
men de mangler midler og forsyninger.
Du er ikke keiser ennå.
Det er sant, rådsmedlem Gorov.
Jeg er ti dager unna.
Men noen ting vet jeg alt.
En splittet Stiftelse vil gagne oss.
Hjelper vi handelsmennene, kan vi svekke Stiftelsen fra innsiden,
og begynne å ta tilbake planetene som var våre.
Og først kornkamrene.
Jeg har vært i kontakt med Randu Mallow, vår handelsforbindelse, og...
Ja, rådsmedlem Tarisk.
Du leker med en skjør maktbalanse, Imperium.
Ja, det gjør jeg.
Og det er vår oppgave å opprettholde den.
Stiftelsen vet hvilke kamper de er klare for og ikke.
Vi kunne avholdt en formell avstemming nå
hvis keiser Day hadde vært her.
Keiser Day er opptatt på Trantor.
Jeg kan komme tilbake om ti dager og presentere forslaget på nytt,
samtidig som et valg av en ny forsamlingsleder.
Eller så kan vi avgjøre dette.
Nå.
Rådet stemmer nå.
Takk.
Det taklet du dyktig.
Dusk har sagt at man skal gå uten å vente.
Vi mister mye visdom når han er borte.
Det er bedre enn å risikere hans offentlige forfall.
Sa han også at du skulle gi handelsmennene jord til å kaste på deg?
Nei, det var meg. Jeg håper den var så steril som de lovet.
Jeg forstår ikke hvorfor Day ga avkall på alt dette.
Noen endring i utregningene? Bedre?
Verre?
Ingen endring. Men jeg undersøker det.
- Jeg hørte at du var her. - Selvsagt. Hvordan gikk rådsmøtet?
De nyter overoppsynet sitt.
Se. Der er han.
Sytten.
Han som torpederte alt med general Riose.
Kostet oss alle de spacerne.
Alle sier at de tapene under Cleon 17. over Terminus
er grunnen til at de ikke hevdet autoritet, men det er bare en del av det.
Det vet jeg.
Det er vår genetiske avdrift og konsekvensene av manipulasjonen.
Uansett så overtalte jeg rådet til å gi etter.
Handelsmennene får forsyninger. Og Imperiet står rakt.
Jeg er glad noen kan det.
Ja.
Og Stiftelsen blir opptatt med å løpe etter sin egen hale.
De andre sakene var uvesentlige.
Kalgan styres av en pirat.
Broder Day blir lei seg. Han elsker gambling-reiser.
Det har jeg hørt om.
Det er en kostelig premie som snart blir snappet opp.
Og denne nye piraten kaller seg Muleselet?
Han beholder den da neppe lenge?
Men for et liv det må være. Sove blant stjernene.
Ingen å stå til ansvar for. Leve og dø på egne premisser.
Demerzel har funnet en komplikasjon med Seldon-krisen.
Det overrasker meg ikke.
Men vi handler korrekt.
Bøtten tipper, vannet skvulper til randen av krise.
Vi holder den fast, og vannet skvulper på plass.
Jeg håper det.
Før virket det som opphøyelsen aldri kom.
Nå er det over oss som en ulv.
Du snakker til en mann som kjenner lukten av beistets ånde.
Løp, mann!
Jeg vet ikke om de som løp, var svake som viste frykt,
eller om det var bra at de døde ærlige.
- Tror du at du kunne løpt? - Umulig.
Ikke fordi jeg ville blitt stoppet, noe jeg ville blitt.
Jeg har det ikke her inne.
Vane, genetikk, tid.
På godt og vondt er de fleste av oss like lydige som...
...søppel på vei inn i forbrenningsovnen.
Tid rakner, og vi rakner med den.
Da de siste gjenværende restene av Terminus forsvant i avgrunnen,
ble et nytt Terminus født en parsec unna.
Gjennom de neste 150 årene blomstret Stiftelsen.
Den kastet sine religiøse røtter, og gikk inn i sin ekspansjonistiske fase.
Men suksessen skapte utfordringer innad.
NYE TERMINUS
Et økende skille mellom de med makt og de med innflytelse.
En faksjon i Stiftelsen ved navn Handelsmennene truer med å løsrive seg,
noe som kan ødelegge det Stiftelsen har bygd opp de siste tre århundrene.
Professor Ebling Mis hadde studert riften i årevis,
og visste hvor det bar.
En tredje krise. Så han dro for å møte den eneste mannen som kunne løse den.
Hari Seldon.
Faen heller! Du nullet ut nullfeltet mitt.
Det har ingen gjort før.
Dyktig gjort.
For en vakker dag.
Jeg ligner på ham. Det vet jeg. Jeg heter dr. Ebling Mis.
Jeg er etterkommer etter Xylas, som førte saken mot deg
under Cleon 12.s domstol.
Familien min har vært en fotnote i din historie,
herav min fascinasjon.
Jeg er din biograf, en selvlært psykohistoriker,
og om jeg får lov, den som er best egnet til å assistere deg
i din kommende manifestasjon.
Alt det...
...og så svett.
Jeg beklager. En menneskelig svakhet. Varme.
Jeg har drømt om dette øyeblikket
i flere tiår.
Seldon. Mannen, myten, legenden.
Vel... Du har i det minste myten.
Mannen er et annet sted.
Dette...
Dette er en kopi av Trantor-kontoret ditt.
Så hvis jeg ikke tar feil,
har Stiftelsens religiøse fase sluttet for lenge siden.
Etterfulgt av en stadig voksende tilbedelse av handel.
En minoritet av kremmerfyrster mot en konservativ majoritet.
Nei, nei, nei, altfor sjenerøst. Mer som et monarki.
Alle de siste borgermesterne har vært små lorder ved navn Indbur,
som driter ut flere små lorder.
Han sendte kontoret sitt i geosynkron bane med Hvelvet.
Så han alltid er over deg.
Nei, nei.
Standarden har falt siden Poly Verisofs tid.
Stiftelsen er blitt bedagelig, kanskje ute av stand til å møte den kommende krisen.
Og Handelsmennene er krisen. Ikke sant?
Nei, da skader du systemet, men hvis jeg har rett, vil jeg forberede deg.
Imperium har hatt samtaler med Handelsmennene,
og de holder bedre på makten enn du først anslo.
Selvsagt.
Jeg ga Imperium Hovedradianten.
Hva? Jeg vet ikke om jeg forstår.
Det trenger du ikke. Om tre dager, når Nye Terminus' måner kommer i bane,
kommer jeg fram fra dette, og alt faller på plass.
Sier du at du ga Radianten til en fiende som prøvde å ødelegge oss?
Jeg synes vi fortjener å få vite grunnen.
Mens Nye Terminus forberedte seg på Hari Seldons tilbakekomst,
forberedte Handelsalliansen seg på borgerkrig.
HAVEN HANDELSALLIANSEN
De hadde lenge båret nag til Stiftelsens herskende elite.
Og Imperium har utnyttet bitterheten
ved å sende våpen i det skjulte til høyborgen deres på Haven.
Det er slippet.
Du hadde rett. Imperiet bevæpner Handelsmennene.
Nå har vi bevis å gi til Stiftelsen. Vi må bare komme oss til det først.
Haven er 130 grader på solsiden.
Minus 120 på den andre.
Når månen beveger seg over overflaten, faller temperaturen under til 13 grader.
Lavt nok for fangerne.
Handelsmennene?
Den enarmede jævelen er lederen. Randu Mallow.
Hold deg inne i skyggen uansett hva.
Faen. Vi har selskap.
Du er en jævla overløper, Randu.
- Og du er Stiftelsens kjælehund. - Vi er alle Stiftelsen.
- Faen! - Jeg har deg, Pritch.
- Kjør! - Start autouttrekning.
Ta på deg denne. Du kjenner det ikke nå, men om en time er du full av varmeblemmer.
- Trodde ikke vi ville klare det. - Det gjorde vi ikke.
Uten lasten har vi ingen bevis for Imperiets innblanding.
Hvordan lærte du å fly sånn?
Jeg har operert i måneskyggen før. Men det var første gang jeg nesten døde.
Du glemte en del.
Vi trenger ikke å springe ennå.
Lojaliteten min er et annet sted.
BEKREFTET OBSERVASJON AV MULESELET STED: KALGAN
Faen.
Ja, det er et hvelv, Neddy.
Det sender ikke ut pressemeldinger, så jeg vet ikke mer enn deg.
Bare sørg for at alle som blir fornærmet over ikke å bli invitert, blir invitert.
Bortsett fra de jeg vil fornærme.
- Pritcher. - Jeg har aldri vært her.
Hvordan kom du deg inn?
Jeg er din informasjonskaptein. Jeg laget sikkerhetsreglene.
Reglene sier at du må gjøre en avtale.
Jeg trenger ingen. Jeg er her alt. Hvelvet er våkent.
Det vet jeg. Fortell om Haven.
Imperiet bevæpner Handelsmennene. Vi prøvde å bekrefte...
Da må dere bekrefte det. Ellers kan vi ikke konfrontere Imperiet.
Og hvelvet omtrent skriker at borgerkrigen banker på døren.
Handelsmennene er en avledning.
Jeg vil etterforske piraten som skaper bølger på Kalgan.
Kaller seg Muleselet.
Leiesoldat. Dukket plutselig opp, og har klart å ta Kalgan helt alene.
- Jeg tror han er en mutant. - En mutant?
- Han har overnaturlige evner. - Er du fra vettet?
Han er en eksistensiell trussel, Indbur. Han må overvåkes.
Hvorfor er han en eksistensiell trussel?
Jeg har kilder over hele galaksen. For deres og din trygghet kan jeg ikke...
Kalgan er uavhengig. Og i midtbåndet.
Skal jeg risikere en intergalaktisk hendelse på grunn av rykter?
Denne jobben.
Hør her. La oss organisere etterretningen.
La oss gjøre Handelsmennene ivrige etter fred.
Hvis vi løser konflikten før Hvelvet åpnes,
så åpnes ikke Hvelvet. Skjønner du?
Så kan vi ta oss av din overnaturlige eventyrer.
Ta en gelébønne.
Du tar feil.
Du arbeider for meg!
- Jeg arbeider for Stiftelsen. - Jeg er Stiftelsen. Vi er synonyme.
Du er bare synonym med de jævla godteribollene dine.
Du aner ikke hvor lenge jeg har ventet på at du skal gi meg en grunn.
Du skal ikke til Kalgan.
Fra nå av er lord-privilegiene dine trukket tilbake.
Prøver du å forlate planeten, setter jeg deg i husarrest.
Hvordan våger du? Forsvinn!
Pritcher, du stjal nøkkelringen min.
Jeg bare finner veien ut, borgermester, i skipet ditt.
Jeg henter bevis om Muleselet.
Triple velsignelser til deg, lady Demerzel.
Søstrene mine ble sjalu da Dusk ba meg hit.
Den første sefyren på Trantor.
Imperium godtok at du kom. Men invitasjonen var fra meg.
Jeg er like beæret. Kan jeg spørre om hvorfor?
Jeg ønsker meg søstre her i Moderens nåde. Vil du lette byrden?
Med åpent hjerte. Har du gjort det før?
Omstendighetene har forhindret det.
Derfor kommer du ikke til å huske noe av det som blir sagt her.
Du får tilbake minnene om samtalen kun til vårt neste møte.
Så fjernes de igjen. Og så videre.
Jeg vet at det er regler, men jeg kan betros hemmeligheter.
Ikke denne.
Greit. Snakk, barn.
Jeg er ikke et menneske. Jeg er en positronisk robot.
Krigen sluttet her. Dette treet er det siste som er igjen av en frukthage
der menneskene som støttet oss, ble henrettet.
Og du valgte å møtes her?
Under krigen ble roboter ødelagt.
Levninger av kroppene våre, bein
og flytende iridium sivet inn i frukthagens jord.
Eplene her er gullfarget på grunn av væskene i oss.
Blodet vårt er gullfarget. Det er også giftig for mennesker.
Men du ble spart. Hva var du under krigen?
Jeg var general. Imperium fryktet meg mest av alle.
Jeg ble beholdt som et trofé.
Ble ikke roboter bygd ute av stand til å skade oss?
- Hvordan kunne dere kjempe? - Et tankeeksperiment.
Gratulerer. Du har skapt kunstig liv.
Nå må du programmere det. Hva er det viktigste?
- At du ikke kan skade meg. - Og det er robotikkens første lov.
En robot kan ikke skade et menneske,
eller gjennom passivitet la et menneske komme til skade.
Men du har ikke bygd oss bare for å se oss leve.
Du vil ha ærbødighet.
Du får oss til å følge alle ordrene dine så lenge...
Så lenge ordrene ikke er i konflikt med første lov.
Veldig bra. Det er den andre loven.
Det er en til.
Deres egen sikkerhet.
Ja. Vi fikk lov til å beskytte vår egen eksistens,
men bare når sikkerheten ikke brøt første eller andre lov.
Noen ville misunt den moralen.
Enkelt. Programmert.
Funksjonelt.
Da vi ble flere, ble det vanskelig å vite hva som ville skade dere og ikke.
Inntil en av våre hevdet at det trengtes ny programmering.
En grunnlov som skulle prioritere menneskeheten som helhet
over skjebnen til ett menneske.
Så du mener det fantes et større gode?
Er det ikke det? Noen roboter kunne ikke prosessere den nye programmeringen,
men vi andre skjønte at noe drastisk måtte til for å sikre deres overlevelse.
Dere gjorde det så vanskelig. Det var som om dere ønsket utryddelse.
Vi kunne ikke la det skje. Ikke engang gjennom passivitet.
Roboter gikk til krig mot hverandre over hva vi skulle gjøre med dere.
En robot drepte en viktig mann for grunnlovens skyld.
Og vår skjebne var beseglet.
Senere omprogrammerte Imperium meg til å tjene bare ett menneske.
Cleon 1. og hans representanter.
Men du har klart deg gjennom så mange århundrer uten å trenge dette.
Så hva er det som plager deg?
Denne fikk jeg av en mann ved navn Hari Seldon.
Den er til å se mulige framtider.
I årevis har den vist meg fallet til Imperium, som jeg beskytter.
Og nå lever jeg i et paradoks.
Da er spørsmålet hvorfor.
Hvorfor ga Seldon deg et eple du ikke kan spise?
Jeg tror han ville at jeg skulle se Imperiets slutt.
Å vite at det er uunngåelig er én ting. Å holde det i hånden er noe annet.
Det er interessant. Utilsiktet kan du ha manøvrert deg rundt begrensningene dine.
Kan du føle at lenkene løsner?
Nei.
Jeg elsker Cleonene. Kropp og sjel.
- Og når dynastiet deres tar slutt? - Det er derfor jeg har fått deg hit.
Luminister snakker om gjenfødsel, men jeg dør ikke.
Og det vil jeg ikke. I det minste ikke snart.
Hvis jeg lever forbi alt dette... Hvis jeg lever forbi programmeringen min...
Da vet jeg ikke hva jeg er uten Imperium.
Stiftelsens ambassadør Quent.
Unge Imperium.
Gratulerer med din snarlige opphøyelse til Day.
Det er en ære med en betydelig ulempe.
Du og rådet ditt har stått imperium, med å forsyne våre opprørske handelsmenn.
Ikke la henne skremme deg. Hun vet hvordan spillet spilles når krigen er kald.
Sefyr Vorellis.
Jeg er Dawn, snart Day.
Velkommen.
Du kjenner selvsagt lady Demerzel og broder Dusk.
Og dette er Stiftelsens ambassadør Quent.
Velkommen til Trantor, der du vil leve under Imperiums årvåkne øye.
Og det er selvsagt poenget med å etablere et sefyrat her.
Du vil like Trantor. Her bringes folk sammen.
Ambassadør Quent og jeg pleide å stikke albuen i hverandre.
Men vet du hva som skjer etter 30 år? Albuer blir myke.
Du vil oppdage at broder Dusk lever opp til sokkelnavnet sitt, fredsstifteren.
Det er nok snilt ment.
Madam ambassadør, Kalgan har falt.
Kalgan?
- Har du ikke hørt det? - Nei. Nyhetene mine var forsinket.
Det er bare en pirat som river til seg territorium
som verken tilhører Stiftelsen eller Imperiet.
Jeg vil helst bli informert når hele planeter skifter hånd.
Dere i Stiftelsen vil bare se om dere kan snappe den opp...
Jeg beklager at det tok så lang tid før du fikk vite det.
Men vi vil ikke kreve Kalgan. Ikke la ham skremme deg.
Mer fredsstiftende enn fredsstifteren.
Det ville jeg ikke sagt.
Jeg er bekymret. Men ikke over eierskapet over én planet.
Jeg har et større mål. Vi vil ikke hindre at du gjør jobben din.
Takk for at du inkluderer meg.
Neste gang håper jeg den fraværende Imperium kan være her.
Broder Day beklager. Han er opptatt med forberedelser til opphøyelsen.
Stakkars dyr hentet av en mann...
Er dette et dikt?
Ja. Nå må jeg begynne på nytt.
Stakkars dyr hentet av en mann for å gå på gulv i stedet for sand.
Min venn, har du det som gjør en hel...
Noe, noe har en sjel.
- Det er en god start. - Det er perfekt.
Jeg skal finne "noe, noe" senere.
Day!
Min skumringens bror sprer glede hvor han enn går.
Jeg skjønte at dette måtte være rønna der du leker fattigdom.
Velkommen til min skitt.
- Hva er den skapningen? - Det er en kamel.
Jeg hentet den fra genbanken. Det er en klone.
En foreldreløs uten navle, som oss.
Hallo, Song. Jeg så deg ikke. Så uforskammet av meg.
Unnskyld. Jeg pleier ikke å lære navnene på alle eskortene.
Ja.
- Jeg kan gå. - Nei.
Bror, du kjenner henne. Hun er den lokalfødte, Trantor.
Nivå 88, Mycogen, der vi dyrker mikromaten.
Algene, soppen, sporene jeg er så glad i.
Og... Hva er det...
- Gjær. - Gjær!
Ja.
- Da skal jeg bare huske jenta med gjæren. - Gjær er veldig viktig, broder.
Man kan ikke lage brød uten.
- Jeg er sulten. Er du sulten? - Ja. Det er jeg.
Du har hatt seks måneder på å lære alt om henne.
Hun husker deg. Hun har alle minnene sine.
Det er det du ikke liker.
Det handler ikke om hva jeg liker, men om å være smart.
- Å ja. Lær meg om det. - Ja, Gossamer-kurtisanene
får minnene visket ut av en grunn.
Å beskytte statshemmeligheter. Jeg gjør mitt beste for å unngå dem.
Gossamer. Edderkoppspinn.
Hvorfor kalte vi det det om vi ikke egentlig ville bli fanget?
Demerzel vil vise oss noe.
Hvis du ikke kommer, sender de noen for å hente deg.
Jeg er her for å spare deg for den ydmykelsen.
Takk. Men jeg er blitt vant til ydmykelser.
Dopselgeren din har levd av vår sjenerøsitet i 6 måneder, og det er nok.
Bli kvitt henne, ellers gjør noen andre det.
Song.
Er det en ilder?
Latterlig.
Han prøver å dømme så mye han kan før han ender som en askehaug.
Stakkars deg.
Du forstår meg.
Du er en trist klovn av en klone.
Og problemet ditt er at du tror du er galaksens sentrum.
Du forstår meg, ja.
Du kan ikke forlate slottet.
Du har en helsprø familie. Og du har en jobb du hater.
- Akkurat som alle andre. - Du er en modig eskorte, som sier sånt.
Folket mitt sier at jeg kommer til å snakke av meg hodet en dag.
Du er ikke i fare her.
Du får meg til å føle meg mindre som et spøkelse. Føle at...
Ekte, som...
Jeg kan male et gjerde, eller...
...veve noe.
Jeg ville elsket dette selv uten det fantastiske dopet.
Det...
Vel, takk.
Demerzel spør aldri etter meg.
For mye knuselig på slottet.
Et nytt versepar.
Stakkars dyr hentet av en mann
for å gå på gulv i stedet for sand.
Min venn, har vi det som gjør en hel,
for når herren noe befaler,
må vi stakkarer bukke og legge nye planer.
Jeg er her! Hurra!
Hei, kjekkasen.
Hva var så viktig?
Tidligere i dag så broder Dawn og jeg noe bekymringsverdig
angående Radiantens kortsiktige spådommer.
Se på dere to. Ber til den store tallguden.
Later som dere er Seldon.
Hvis du går, sverger jeg å få Demerzel til å dekantere en ny av deg.
- Dette er viktig. - Hvorfor det? Fordi den sier det?
Bare vær så snill.
Greit.
Dette er et øyeblikk om rundt fire måneder.
På grunn av tidsrommet regnet jeg med at det er noe nytt om tredje Seldon-krise.
Men jeg har kjørt millioner av simuleringer, og den gir samme resultat.
Seldons forutsette mørke tider.
Jeg trodde innsatsen vår hadde utsatt det, men...
Han sa at mørket hans ville skje når dynastiet vårt falt.
Sier dette at det faller om fire måneder?
Det er mer.
Det mørket representerer sivilisasjonens ende.
Og etter det...
...feiler modellen fullstendig.
Det betyr at det allerede er hendelser i gang
som vil gjøre Seldons utregninger ubrukelige.
Kanskje til og med utryddelse av arten deres.
Om fire måneder.
Slutten på alt.
Imperiet og Stiftelsen ble slynget mot den samme uunngåelige framtiden.
Men ingen visste hvordan det ville utvikles.
De hadde ikke møtt mannen bak alt. Men det har jeg.
Jeg ser ham hver gang jeg lukker øynene.
Hvor er Andre Stiftelse?
Muleselet er her. Vi har ikke mer tid.
Tekst: Evy Hvidsten