Om man lever länge nog kan tiden bli ett vapen.
Stadiga cykler av kryosömn har hållit mig vid liv i mer än 300 år,
och i min tid har jag sett Stiftelsen växa
och Imperiet förfalla snabbare än nån kunnat förutsäga.
Frånsett Hari Seldon.
Det har gått 152 år sen den andra krisen.
Stiftelsen styr nu hela Yttre världarna och tränger sig in mot Mellanvärldarna,
en rad oberoende planeter som en gång ägdes av Imperiet.
Viktigast av dessa är Kalgan.
KALGAN I PERIFERINS UTKANT
Nöjesplaneten.
Både Imperiet och Stiftelsen vet att om de kontrollerar Kalgan,
följer resten av Mellanplaneterna efter och galaxen kan bli deras.
Men även nån annan vet om detta.
En som har hemsökt mina drömmar i åratal.
Och i samma stund som Mulan träder fram,
blir inget nånsin sig likt igen.
Nånting på radarn?
Gravitationssignaturer?
Inte än, sir. Inga oregistrerade farkoster i omloppsbana.
Den bastarden sa åtta glas.
Åtta glas, annars dör ungen.
Var är han?
Det är hans trubadur.
En clown ska förebåda hans ankomst.
Det är ett obehagligt ljud.
Livsform. Till fots.
Ensam?
Och obeväpnad.
Ärkehertig Bellarion.
Är du Mulan?
Det stämmer.
Märkligt öknamn.
Mina föräldrar ansåg mig envis.
Var är min dotter?
Din unge är i trygghet.
Hon friges när jag får vad jag vill ha.
Nämn din lösensumma.
Ge upp Kalgan.
Dess flotta, dess rikedomar.
Insätt mig som ny krigsherre.
Tja, Kalgan är en oberoende buffertstat
mellan Imperiet och Stiftelsen.
Varje aggressionshandling, även från en pirat,
skulle utlösa ett militärt svar från båda.
Jaha, nåja...
...jag har för avsikt att uppsluka både Imperiet och Stiftelsen.
Du förstår, min aptit är så stor...
...att bara en galax kan mätta den.
Och du är en dåre som kommer hit utan armé.
Jag behöver ingen armé.
Jag har talanger, förstår du.
Jag kan betvinga folk.
Jag kan nästla mig in i deras psyken.
Förvandla fiender till allierade och hat till kärlek.
Se ditt flaggskepp.
Jag planterar en tanke i vicekommendörens hjärna.
Han tänker: "Jag borde öppna eld mot de andra skeppen."
Sen inger jag de andra kaptenerna att göra likadant.
Inget hektiskt,
bara en liten puff.
Döda honom. Skjut!
Jag smittade stridsflygarna.
Självklart har jag redan smittat ditt infanteri.
Jag avråder från det där, Bellarion.
Du älskar mig.
Du vill inget hellre än att insätta mig som Kalgans nye herre.
Men först behöver jag din signetring.
Om du vill vara så vänlig.
Jag gillar den.
Nu kan du skjuta dig.
Ingen brådska.
Gör det när du är redo.
BASERAD PÅ ROMANERNA AV ISAAC ASIMOV
SPRÅNGPORT PROSPERO
Sen Imperiet miste kontrollen över Rymdfararna under den andra krisen
har de tvingats använda språngportar för att färdas genom galaxen,
vilket har saktat ner deras inflytandesfär och accelererat deras nedgång.
Cleon-dynastin styr inte längre över stjärnorna
eller ens över sitt eget Galaktiska råd.
De har drivit allt längre bort från maktens centrum.
Och den samlade tyngden av detta vilar på varje ny Cleons axlar.
De tvingas fråga sig själva:
"Är jag den siste?
Kommer Cleon I:s dröm att dö med mig?
Eller är jag den som ska rädda drömmen?"
Seldon-kris?
Den tredje krisen. Ja. Snart.
Men det finns nåt nytt.
En inflektionspunkt, eller hur?
När uppstod den?
Den syntes inte igår när jag konsulterade Prisman.
Ska vi skjuta upp vår session?
Kan det göra skillnad?
Ett enda möte med Galaktiska rådet,
hur viktigt det än kan kännas för dig eller mig,
kan inte räcka för att störa psykohistoriens gång.
Nej,
det här är nåt mer seismiskt.
Så vad ska vi göra?
Vi fortsätter som planerat.
Det är det enda vi kan göra.
CLARION-STATIONEN SÄTE FÖR GALAKTISKA RÅDET
Jag vänjer mig aldrig vid detta.
Som om världen är ut och in.
Galaktiska rådet är lika gammalt som Imperiet
och representerar varje sektor av Imperiets innehav i galaxen.
När kejsaren är stark, är de älskvärda.
När en kejsare är svag, är de mindre älskvärda.
Vilka är de?
Odlare av eldvete.
Stiftelsen har lagt höga tullar på deras spannmålsvärldar.
Rådet saknar domvärjo över Stiftelsen.
Det hindrar inte att vi kan sätta press på Seldons barn.
Landa.
Imperiet!
Då rådet befinner sig i dödläge
är det brukligt att vårt värderade triumvirat yttrar sig före röstningen.
I Dags frånvaro kommer broder Gryning att tala till oss.
Rådsmedlemmar, om ni såg demonstrationen utanför,
förstår ni varför jag inte är helt fräsch.
Denna jord lär komma från en av de många kornbodsplaneterna
som har övergått från Imperiets till Stiftelsens kontroll
under de gångna 100 åren.
Även om Imperiet åter har växt till 6 342 livsdugliga världar,
har vi låtit Stiftelsen växa till över 800,
och de har ansvar för många av våra bördiga planeter.
Imperiet höll dessa kornbodar produktiva i årtusenden,
men vad har resultatet varit under den framåtblickande Stiftelsen?
Stiftelsens korruption och girighet har gjort jorden steril.
Och när skördar dör, dör människor.
Lyckligtvis finns en grupp inom Stiftelsen som är villig att hjälpa.
Deras egen handelsallians, de så kallade Köpmänsfurstarna.
De hoppas bli fria från Stiftelsens järngrepp,
men de saknar pengar och förnödenheter.
Du är inte kejsare än.
Sant, rådsmedlem Gorov.
Det dröjer tio dagar än.
Men jag vet vissa saker redan.
En splittrad Stiftelse är till vår fördel.
Om vi kan hjälpa Köpmännen, försvagar vi Stiftelsen inifrån
och börjar återta planeterna som tillhörde oss förut.
Vi börjar med kornbodarna.
Jag har varit i kontakt med Randu Mallow,
vår köpmanskontakt och...
Ja, rådsmedlem Tarisk?
Ni fingrar på en förbaskat känslig maktbalans, kejsare.
Ja, det gör jag.
Och det är just vår uppgift att bevara den.
Stiftelsen vet vilka strider de är redo för eller inte.
Vi kunde ha en formell omröstning via signum just nu,
om kejsar Dag var här.
Kejsar Dag är...
...oundvikligt upptagen på Trantor.
Jag kan återkomma om tio dagar och åter lägga fram motionen,
tillsammans med en folkomröstning om ny Ordförande.
Eller så kan vi avgöra saken.
Nu.
Rådet röstar nu.
Tack.
Det var skickligt hanterat.
Skymning tillrådde alltid att gå ut utan förvarning.
Vi mister mycket vishet när han är borta.
Hellre det än att riskera hans offentliga förfall, det försäkrar jag.
Sa han också åt dig att ge Köpmännen lera att kasta på dig?
Nej, det var min idé.
Jag hoppas att den var lika steril som utlovat.
Jag kan inte förstå varför Dag var så emot det här.
Nån förändring i siffrorna?
Bättre?
Sämre?
Ingen förändring.
Men jag undersöker saken.
Jag hörde att du var här.
Självklart. Hur gick rådsmötet?
De vill verkligen ha sista ordet.
Titta. Där är han.
Sjutton.
Han som klantade till inneslutningen med general Riose.
Och kostade oss alla Rymdfarare.
Alla säger att de förlusterna vid Terminus under Cleon XVII
var skälet till att de inte utövade auktoritet, men det fanns mer.
Ja. Jag vet.
Det är vår genetiska drift och det arv som förlänades oss genom manipulationen.
Hursomhelst övertalade jag Rådet att rätta sig.
Köpmännen får sina förråd.
Och Imperiet förblir upprättstående.
Det gläder mig att nån kan det.
Ja.
Och Stiftelsen blir upptagen i många år med att jaga sin rebelliska svans.
Alla andra ärenden var oviktiga.
Kalgan har blivit en piratplanet.
Broder Dag lär bli ledsen. Han älskar hasardspel.
Jag hörde om det.
Tja, det är ett fett byte som snart kommer att tas.
Och den här nye piraten kallar sig Mulan?
Han lär inte behålla den länge, eller hur?
Men tänk vilket liv.
Att sova bland stjärnorna,
inte ha nån över sig,
leva och dö på sina egna villkor.
Demerzel har identifierat en komplikation med Seldon-krisen.
Det förvånar mig inte.
Men vi hanterar det rätt.
Hinken välter, vatten skvalpar till krisens gräns.
Vi tar ett stadigt grepp, vattnet skvalpar tillbaka igen.
Jag hoppas det.
Uppstigandet dröjde väldigt länge.
Nu är det över oss som en glupande varg.
Du talar till en man som känner bestens andedräkt.
Spring!
Jag blir aldrig klok på om löparna var svaga för att de visade rädsla...
...eller om det var bra att de dog ärligt.
Skulle du kunna löpa?
Inte en chans.
Inte för att jag skulle bli stoppad, för det skulle jag bli.
Jag har det inte i mig.
Vanor, gener, tid.
På gott och ont
är de flesta av oss lika lydiga som...
...sopor på väg till förbränningsugnen.
Tiden nystas upp, och vi med den.
Medan de sista spillrorna av Terminus försvann i avgrunden
föddes en ny Terminus en parsek bort.
De följande 150 åren blomstrade Stiftelsen,
lämnade sina religiösa rötter och gick in i sin expansionsfas.
Men dess framgång förde med sig interna utmaningar.
NYA TERMINUS
En växande klyfta mellan de med makt och de med inflytande.
En fraktion inom Stiftelsen kallad Köpmännen hotar att utträda,
vilket kunde omintetgöra allt som Stiftelsen har byggt
de tre gångna århundradena.
Professor Ebling Mis hade studerat denna klyfta länge
och visste precis vart allt var på väg.
Mot en tredje kris.
Så han sökte upp den enda man som kunde lösa problemet.
Hari Seldon.
Men för fan!
Du har nollat mitt nollfält.
Det har ingen klarat tidigare.
Bra gjort.
Vilken vacker dag.
Jag vet att jag liknar honom.
Jag är dr Ebling Mis.
Jag härstammar från en man, Xylas, som åtalade dig
vid Cleon XII:s tribunal.
Min familj har varit en fotnot i din historia,
därav min fascination.
Jag är din livstecknare, en självlärd psykohistoriker,
och om jag så får säga, den bäst skickade att assistera dig
vid din kommande manifestation.
Allt detta...
...men så svettig.
Ber om ursäkt för det. Det är mänsklig svaghet. Värmen.
Jag har drömt om den här stunden
i flera årtionden.
Seldon. Mannen, myten, legenden.
Tja...
...du har åtminstone träffat myten.
Mannen är nån annanstans.
Det här...
Det här är en replik av ditt kontor på Trantor.
Så om jag inte misstar mig
är Stiftelsens religiösa fas över sen länge, eller hur?
Ersatt av en ständigt växande dyrkan av handel.
En minoritet av Handelsfurstar står mot en konservativ majoritet.
Nej, alldeles för generöst.
Snarare som en monarki.
De senaste borgmästarna har varit små lorder vid namn Indbur,
som skiter ut fler små lorder.
Vet du att han placerade sitt kontor i geosynkron omloppsbana med Valvet?
Så att han alltid var ovanför din galax.
Nej, nej.
Det har gått utför sen Poly Verisofs dagar.
Stiftelsen har blivit bekväm,
och kanske oförmögen att möta den kommande krisen.
Och Köpmännen är krisen. Eller hur?
Nej, för då förstör man systemet,
men om jag har rätt, vill jag gärna förbereda dig.
Imperiet har fört samtal med Köpmännen.
De håller fast vid makten bättre än du först förutsåg.
Självklart.
Jag gav Imperiet Primprisman.
Du... Vad? Jag förstår nog inte, menar jag.
Du behöver inte förstå. Om tre dagar,
när Nya Terminus månar uppnår resonans i sin omloppsbana,
kommer jag att gå ut härifrån, och vi får se vad som händer.
Menar du att du gav Prisman till en fiende
som försökte krossa oss?
Jag anser att vi åtminstone har rätt att få veta varför.
Medan Nya Terminus förberedde sig för Hari Seldons återkomst
förberedde sig Köpmansalliansen för inbördeskrig.
HAVEN KÖPMANSALLIANSEN
De har länge hyst agg mot Stiftelsens styrande elit,
och Imperiet har exploaterat detta agg
genom att i hemlighet sända vapen till deras fäste på Haven.
Det är nedsläppet.
Du hade rätt. Imperiet beväpnar Köpmännen.
Nu har vi bevis att ta med till Stiftelsen.
Vi måste ta oss dit först.
Temperaturen på Haven är 127 grader på solsidan.
Minus 118 på skuggsidan.
När månen rör sig över dess yta
blir temperaturen där under behagliga 13 grader.
Låg nog för att förflytta sig.
Köpmän?
Den enarmade bastarden är deras ledare.
Randu Mallow.
Vad du än gör, håll dig i skuggan.
Jäklar. Vi har sällskap.
Du är en förbannad kappvändare, Randu.
Och du är Stiftelsens knähund.
Vi tillhör alla Stiftelsen.
- Jäklar! - Jag hjälper dig, Pritch.
- Kör! - Initiera autoextraktion.
Smörj dig med det här.
Det känns inte nu, men om en timme är du täckt av värmeblåsor.
Jag trodde inte vi skulle klara det.
Det gjorde vi inte.
Utan lasten saknar vi bevis för Imperiets inblandning.
Hur kunde du flyga så där?
Det är inte första gången jag jagar månskuggan.
Första gången jag nästan dog.
Du missade en fläck.
Vi behöver inte hoppa riktigt än.
Min lojalitet tillhör en annan.
BEKRÄFTAD IAKTTAGELSE AV MULAN PLATS: KALGAN
Helvete.
Ja, det är ett valv, Neddy.
Det släpper inga pressmeddelanden,
så jag vet inte mer än du.
Men se bara till
att alla blir inbjudna som skulle bli förolämpade annars.
Utom dem jag vill förolämpa.
Pritcher.
Jag har aldrig varit här.
Hur kom du in...
Jag är informationsbefäl. Jag designade säkerhetsreglerna.
Ja, enligt reglerna måste du avtala tid.
Det behövs inte. Jag är redan här.
Valvet har vaknat.
Det vet jag. Berätta om läget på Haven.
Jo, Imperiet beväpnar absolut Köpmännen. Vi försökte bekräfta det...
Du måste ha bekräftelse.
Annars kan vi inte konfrontera Imperiet,
och vårt jäkla Valv nästan skriker
att inbördeskrig står för dörren.
Köpmännen är en bisak.
Jag vill undersöka piraten som gjort sig känd på Kalgan.
Han kallar sig Mulan.
En legosoldat som kom från ingenstans men ändå
lyckades erövra Kalgan helt ensam.
Han är troligen en mutant.
En mutant?
Med psykiska krafter.
Har du mist förståndet?
Han är ett existentiellt hot. Indbur, allvarligt,
jag vill att han bevakas.
Varför? Varför är han ett existentiellt hot?
Du vet att jag har kunskapare över hela galaxen.
För deras och din säkerhet kan jag inte...
Kalgan är självständigt.
Och hör till mellanbandet.
Ska jag riskera en intergalaktisk incident på grund av hörsägen?
Det här jobbet.
Hör på.
Låt oss organisera våra underrättelser.
Låt oss få Köpmännen ivriga att få fred.
Om vi bilägger konflikten innan Valvet öppnas,
så öppnas inte Valvet. Förstår du?
Sen kan vi ta itu med din pirat med psykiska krafter.
Ta en karamell.
Du har fel.
Du jobbar åt mig!
Jag jobbar åt Stiftelsen.
Jag är Stiftelsen. Vi är synonyma.
Det enda du är synonym med är dina jävla karameller.
Du anar inte hur länge jag har väntat på att du ska ge mig en ursäkt.
Du ska inte fara till Kalgan.
Från och med nu är dina adelsprivilegier upphävda.
Om du försöker lämna planeten sätter jag dig under husarrest.
Hur vågar du? Ut härifrån!
Pritcher, du stal min jävla nyckel!
Jag bara avlägsnar mig, borgmästare, i ditt skepp.
Jag återkommer med bevis om Mulan.
Tredubbel välsignelse över er, dam Demerzel.
Mina systrar blev avundsjuka när Skymning bjöd mig hit.
Den förste Sefyren på Trantor.
Kejsaren godkände det. Men inbjudan var min.
Jag är lika hedrad.
Får jag fråga varför?
Jag behöver en syster här i Moderns nåd.
Vill du ta emot min avlösning?
Gärna. Har du gjort det förut?
Mina omständigheter har förhindrat det,
och därför kommer du inte att minnas nåt av det som sägs här.
Minnena av vårt samtal återställs först inför nästa möte
och tas sedan bort igen. Och så vidare.
Jag känner till säkerhetsreglerna, men jag kan anförtros hemligheter.
Inte den här hemligheten.
Nåväl.
Tala, mitt barn.
Jag är ingen människa.
Jag är en positronisk robot.
Kriget slutade precis här.
Trädet är allt som återstår av en fruktodling
där människorna som stödde oss avrättades.
Och du valde denna plats för vårt möte?
Under kriget förstördes robotarna.
Lämningar av våra kroppar, ben,
flytande iridium sipprade ner i trädgårdens jord.
Äpplena har en gyllene färg på grund av vätskorna inom oss.
Vårt blod är gyllene till färgen.
Det är också giftigt för människor.
Men du skonades.
Vad var du under kriget?
Jag var general.
Imperiet fruktade mig mer än alla andra.
Jag behölls som trofé.
Men visst byggdes robotarna oförmögna att skada oss?
Hur kunde du strida?
Nåväl.
Ett tankeexperiment.
Gratulerar. Du har skapat artificiellt liv.
Nu måste du programmera det.
Vad är det viktigaste för dig?
Att du är oförmögen att skada mig.
Det är robotikens första lag.
En robot får inte skada en människa,
eller genom inaktivitet låta en människa komma till skada.
Men ni byggde oss inte bara för att se oss leva.
Ni vill ha undergivenhet.
Ni får oss att lyda alla era befallningar, så länge...
Så länge de inte strider mot den första lagen.
Mycket bra.
Det är den andra lagen.
Det finns en till.
Er egen säkerhet.
Ja.
Vi tilläts skydda vår egen existens,
men bara när detta inte stred mot den första eller andra lagen.
Vissa skulle avundas en så hög moral.
Enkel. Programmerad.
Funktionell.
När vi växte i antal fann vi det svårt att veta
vad som skulle skada er eller inte.
Tills en av vårt slag ansåg att en ny programmering behövdes.
En Zeroth-lag som skulle prioritera mänskligheten som helhet
framför en enskild människa.
Ni trodde att det fanns nåt sånt som det allmännas bästa?
Är det inte så?
Vissa robotar kunde inte metabolisera den nya programmeringen,
men vi som kunde
visste att nåt drastiskt krävdes för att säkra er överlevnad.
Ni gjorde det alltid så svårt.
Ni verkade sträva efter utrotning.
Det kunde vi inte låta hända. Inte ens genom inaktivitet.
Så robotar började kriga mot varandra över hur vi skulle hantera er.
En robot dödade en betydande man för att tjäna Zeroth-lagen,
och vårt öde var beseglat.
En tid därefter omprogrammerades jag av Imperiet att tjäna bara en människa.
Cleon I och hans representanter.
Men du har klarat alla dessa århundraden utan att behöva detta, så,
vad skapade ett problem för dig?
En man vid namn Hari Seldon gav mig den här.
I den kan man se troliga framtider.
I många år har den visat mig fallet för det Imperium jag beskyddar.
Nu lever jag i en paradox.
I så fall är frågan varför.
Varför gav Seldon dig ett äpple du inte kan äta?
Han ville nog att jag skulle se Imperiets slut.
Att veta att det är oundvikligt är en sak.
Att hålla det i sin hand är en annan.
Intressant.
Kanske har du oavsiktligt manövrerat dig förbi dina begränsningar.
Känner du hur dina bojor lossnar?
Nej.
Jag älskar bröderna Cleon.
Till både kropp och själ.
Och när deras dynasti tar slut, som den måste?
Det är därför jag länge har försökt få dig hit.
Luministerna talar om återfödelse,
men jag kan inte dö.
Och kommer inte att dö.
Åtminstone inte så snart.
Om jag lever längre än allt detta...
...längre än min programmering...
Jag vet inte vad jag är utan kejsaren.
Stiftelsens ambassadör Quent.
Den unge kejsaren.
Gratulerar till ert kommande uppstigande till Dag.
Det är en ära med betydande nackdelar.
Ni och ert råd har haft händerna fulla, kejsare,
med att understödja våra rebelliska Köpmän.
Bli inte nervös.
Hon vet hur spelet sköts när kriget är kallt.
Zephyr Vorellis.
Gryning, blivande Dag.
Välkommen.
Ni känner förstås igen dam Demerzel och broder Skymning.
Det här är Stiftelsens ambassadör Quent.
Välkommen till Trantor, där ni kommer att leva under Imperiets vakande öga,
vilket förstås är poängen med att etablera ett zefyrat här.
Ni lär trivas på Trantor. Folk kommer varandra nära här.
Ambassadör Quent och jag använde vassa armbågar mot varandra.
Men gissa vad som händer efter 30 år?
Armbågar mjuknar.
Du lär finna att broder Skymning lever upp till sitt namn: Förlikaren.
Det är säkert vänligt menat.
Fru ambassadör, Kalgan har fallit.
Kalgan?
Visste ni inte det?
Nej, mina nyheter var försenade.
Ingen fara. Det är bara en pirat som tar ett territorium
som varken tillhör Stiftelsen eller Imperiet.
Jag ogillar att hållas ovetande medan hela planeter byter händer.
Ni i Stiftelsen vill bara försöka rycka den åt er i oredan...
Jag beklagar att nyheten nådde er så sent, ambassadör.
Men vi är inte intresserade av Kalgan.
Låt inte honom göra er nervös.
Mer förlikande än Förlikaren själv.
Det vill jag inte påstå.
Jag är bekymrad. Men inte angående en planets ägarskap.
Jag har större perspektiv.
Vi ska inte hindra er från era plikter.
Tack för att ni inkluderade mig.
Nästa gång hoppas jag att den frånvarande kejsaren kan vara med.
Broder Dag ber om ursäkt.
Förberedelserna för uppstigandet håller honom upptagen.
Stackars djur som skapats av mänsklig hand...
Är detta en dikt?
Ja. Nu måste jag börja om.
Stackars djur som skapats av mänsklig hand
att vandra på hårda golv istället för sand.
Vän, har du det som gör allt väl, och...
Nånting, nånting, har en själ.
- Det är en bra början. - Det är perfekt.
Jag klurar ut "nånting, nånting" senare.
Dag!
Min skymningsbroder som sprider glädje vart han går.
Jag förstod att detta är det lilla kyffe där du leker fattig.
Välkommen till min smuts.
Vad är det för varelse?
Det är en kamel.
Jag tog den från genbankerna. Den är en klon.
En navellös föräldralös, precis som vi.
Men hej, Song! Jag såg dig inte. Så oartigt av mig.
Ursäkta. Jag brukar inte lära mig namnen på alla gemåler.
Ja.
- Jag kan gå. - Nej.
Bror, du känner henne. Hon är den lokalfödda, Trantor.
Nivå 88, Mycogen, där vi odlar mikromat.
Algerna, svamparna, sporerna jag älskar så.
Och... Vad heter det...
- Jäst. - Jäst!
Ja.
Jag minns flickan med jästen, det räcker.
Jäst är väldigt viktigt, broder.
Man kan inte baka bröd utan det.
- Jag är hungrig. Är du? - Ja, det är jag.
Du har haft sex månader att lära dig allt om henne.
Hon minns dig. Hon har alla sina minnen.
De delar du inte gillar.
Det handlar inte om vad jag gillar utan om att vara smart.
- Jadå. Undervisa mig, du. - Ja, florgemålerna
får sina minnen raderade av en anledning.
- För att skydda statshemligheter. - Ja.
Jag gör mitt bästa för att undvika såna.
Flor. Spindelväv.
Varför kallar vi det så, om vi inte i hemlighet vill bli snärjda?
Demerzel vill visa oss en sak.
Om du inte följer med, skickar de nån annan att hämta dig.
Jag kom för att bespara dig den skammen.
Tackar, men jag börjar gilla skam.
Sex månader är lång tid nog för din droglangare att leva på vår generositet.
Radera hennes minne, annars gör nån annan det.
Song.
Är det en iller?
Löjligt.
Han försöker vara så dömande han kan
innan han uppstiger till en hög aska.
Stackars du.
Du förstår mig.
Alltså, du är en sorglig clown till klon.
Och ditt problem är att du tror dig vara galaxens centrum.
Du förstår mig verkligen.
Just det. Du får inte lämna palatset.
Du har en galen familj.
Och du har ett jobb du avskyr.
Precis som alla andra.
Du är en djärv gemål som vågar prata så.
Min familj säger att jag pratar så att jag mister huvudet en dag.
Du löper ingen fara från mig.
Med dig känner jag mig mindre spöklik.
Verklig, som om...
...jag skulle kunna måla ett staket eller...
...väva nånting.
Jag skulle stortrivas även utan de där härliga drogerna.
Det...
Nåja, tack.
Demerzel frågar aldrig efter mig.
För mycket bräckligt i palatset.
Ett nytt rimmat verspar.
Stackars djur som skapats av mänskliga hand,
att vandra på dessa golv istället för sand.
Vän, har vi det som gör en hel?
För när mästaren ställer krav ibland,
måste vi buga för såna som han.
Jag är här! Hurra!
Hej, snygging.
Vad var så jädra viktigt?
Tidigare idag förhandsvisade broder Gryning och jag ett skäl till oro
beträffande Prismans närliggande förutsägelser.
Se på er två. Ni ber till siffrornas stora gud.
Och låtsas vara Seldon.
Om du går härifrån,
låter jag Demerzel dekantera en ny upplaga av dig.
Broder, snälla. Det här är viktigt.
Varför? För att det påstår det?
Snälla.
Nåväl.
Detta är ett ögonblick om cirka fyra månader.
Givet tidpunkten
kan det kanske vara nya inmatningar som påverkar Tredje Seldon-krisen.
Men jag har kört miljoner simulationer, som visar samma resultat.
Seldon förutsåg mörka tider.
Jag trodde att våra administrationer hade uppskjutit det men...
Han sa att mörkret skulle komma när vår dynasti föll.
Vilket sker om fyra månader, enligt den här?
Det är inte allt.
Mörkret där representerar civilisationens slut.
Och bortom den punkten...
...kan modellen inte se nåt alls längre.
Vilket betyder att det redan är krafter i rörelse
som gör Seldons uträkningar meningslösa.
Kanske även er arts utplåning.
Fyra månader från nu.
Alltings slut.
Imperiet och Stiftelsen rusade framåt mot samma oundvikliga framtid.
Men ingendera visste hur det skulle ske.
De hade ännu inte mött mannen som låg bakom allt.
Men det har jag.
Jag ser honom varje gång jag sluter ögonen.
Var är den Andra Stiftelsen?
Mulan har kommit. Tiden har runnit ut.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson