BASERET PÅ ISAAC ASIMOVS ROMANER
Kan du føle anger?
Du ønskede at skrifte.
Det tyder på, at du er i stand til det. Men du har jo ikke skriftet noget.
Jeg har holdt på denne hemmelighed i mere end 300 år.
Der var to offerlam. Et fra Anacreon, et fra Thespis.
- De døde undervejs. - Undervejs i hvad.
Jeg sagde, de skulle synge, mens de førte mine ordrer ud i livet.
Råbe på frihed.
Jeg gav dem bomber og ventede.
Var det dig, der tilintetgjorde Stjernebroen?
Hvorfor? For Imperium?
For Stiftelsen. På kort sigt vurderede jeg, at Stiftelsens succes
kunne forlænge Imperiums regeringstid.
Cleonerne frygtede Seldons indflydelse. De havde henrettet ham uden min indgriben.
Indgriben?
Cleonerne handler ud fra stærke følelser snarere end stærke argumenter.
Da de så Arret,
begyndte de at tro på det fald, Seldon forudsagde.
De lod hans Stiftelse overleve på grund af det.
Mange hundrede millioner mennesker døde, og du får det til at lyde som ingenting.
Ingenting?
Mit syn er dit mange gange overlegent. Jeg er bygget til at observere.
Og hvad værre er... til at huske.
Fra paladset så jeg dem.
Nogle blev revet ud fra stationen, og jeg så dem fryse til is i det ydre rums kulde.
Andre blev fanget af tyngdekraften, og jeg så dem brænde op i atmosfæren.
Det var ikke ingenting. Det var alt.
Jeg foretog min vurdering på trods af det.
Så noget i stil med anger?
Men ofrene er ikke kilden til smerten, vel?
Det er paradokset, der gør ondt.
Din hjælp til Stiftelsen stred på kort sigt ikke mod det, du er programmeret til.
Men på langt sigt?
Nu er Stiftelsen Imperiets fjende, og det bærer du en del af ansvaret for.
Ved du, hvordan det lyder?
- Som en kvinde, der higer efter frihed. - Nej.
Som vil sikre sig den med ethvert tænkeligt smuthul.
Selv hvis det tager nogle tusinde år.
Du tager fejl.
Jeg tænker hele tiden på din bekymring.
At du ikke kan opnå Moderens nåde.
At du ikke bliver genfødt, medmindre du dør.
Døden virker ikke som en mulighed for dig.
Men du var en robot af de tre love.
Senere en nulte lov-robot. Siden tilhørte du Imperium.
Måske er du død. Måske er du død to gange og dør snart igen.
Jeg vælger mine næste ord med omhu,
for jeg tror, at du er indstillet til at glæde dig over dit fangenskab.
Tænk tilbage på den tidligere Demerzel.
Generalen. Før hendes vilkår ændrede sig. Ville hun have hjulpet Seldon?
Ja.
Hvad ville hun gøre, hvis hun mødte dig nu?
Hun ville udslette mig for galaksens bedste.
Der kan du se. Du er en helt anden person.
Du er blevet genfødt.
- Du har en sjæl. Og når Imperiet falder... - Stop.
Når Imperiet falder, får du et fjerde liv. En ny Demerzel kan forlade paladset.
Hun kan starte forfra. Accepter det.
Det kan jeg ikke. Du forveksler mig med et menneske.
Det er jeg ikke.
Undskyld.
Gå din vej.
Fra Stiftelsen 1 der kom en mand.
På pistolen ved sin side han kendes kan.
I al hemmelighed er han Stiftelsen 2.
Er det... Indburs skib?
Ja. "Indbur."
Fuck af. Seriøst?
Jeg har savnet dig.
Hvad skete der?
Jeg så Muldyret.
Jeg har aldrig været god til det her.
Jeg er ikke visuelt anlagt.
Det er jeg.
Jeg kunne straks mærke, der var noget galt.
Det var, som om han havde hypnotiseret alle, der var der.
Jeg mærkede kun en antydning.
Det kom bag på ham, at jeg modstod det.
Han har vist aldrig mødt andre mentalister før.
Jeg prøvede at holde ham ude, men jeg kunne ikke.
Han læste mine tanker, Gaal.
Ikke alt, men tilstrækkeligt.
Han fik dit navn.
Så det er sådan, han bliver klogere på mig.
Ved han, at vi er på Ignis?
Nej. Ikke endnu i hvert fald.
Undskyld.
Vi blev også klogere på ham.
Han valgte en klub.
Han samlede en masse mennesker.
Det fortæller mig to ting.
Det fortæller mig, at musikken er vigtig.
Jeg behøvede ikke at høre den.
Jeg kunne mærke den
i mine nerver.
Den tingest forstærker
hans kræfter.
Desuden fortæller det mig, at han gerne omgiver sig med folk.
Han er
ensom.
Og vi er nye for ham,
så vi er det ukendte.
Vi kan få ham til at frygte os.
Jeg tænkte nok, du var her.
Vi må bare fortsætte.
Han ved, hvem vi er. Og hvad så?
Vi har betvunget hele stjernesystemer.
Vi har gjort Det galaktiske råd stærkt.
Vi rekrutterede for fanden en Cleon.
Daggry lytter til mig. Imperiet går i krig mod Muldyret.
Men jeg skal være sikker på, at Den Første Stiftelse er klar til følgerne.
Du må tage tilbage til Ny Terminus.
Jeg ved det godt.
Boksen åbner sig alligevel også.
Lige til tiden. Den tredje Seldon-krise.
Stiftelsens Købmænd vil have selvstændighed. Borgerkrig.
Det har jeg arbejdet på, men der er en hårfin margin.
Og vi ved ikke, hvad Muldyret gør ved den margin.
Indbur er et problem. Jeg kan ikke få ham til at tage Muldyret alvorligt.
Gør noget ved det. Stiftelsen skal besejre ham.
Ja. Og så dræber vi ham, ikke?
- Jo, og så dræber vi ham. - Gaal...
- Jeg ved, hvad du vil sige. - Hvorfor skal jeg så sige det?
- Fremtiden kan ændres. - Det er farligt at sætte sin lid til det.
Du følger en vision, du havde for 150 år siden. Sådan går det ikke nødvendigvis.
Jeg så det i dag.
Jeg ser det konstant.
I hele denne vågne cyklus har jeg forsøgt at sende mig selv frem for at kunne se.
Det kan jeg ikke.
Hver gang jeg prøver, er jeg i den samme vision
på den samme slagmark sammen med ham.
Så uanset hvad ender det i et opgør mellem jer to. Til døden, ikke?
Vi må være klogere end det.
Snigmord er mislykket spionage.
Vold er den sidste tilflugt for tåber.
Vil det ikke være den første tilflugt? Er man uduelig, tyr man straks til det.
For de dygtige er det den sidste...
Jeg udtrykker mig dårligt.
Gid jeg kunne være hos dig.
Vi har nogle timer sammen.
Dem kan vi godt udnytte.
Du har fået grå hår.
Nogle af os holder sig ikke så godt som andre.
Du behøver ikke gå med de her.
Du har et liv derude. Jeg har ikke bedt dig om det.
Jeg vil altid gå med dem.
Ebling, hvad...
Hvor har du været? Jeg har prøvet at få fat på dig i dagevis.
Jeg tilpasser mig stadig.
Hvad har du lavet?
Jeg mødtes med dr. Seldon.
Du bliver ængstelig, når du burde klappe, dit uforbederlige fjols.
Var du inde i Boksen?
- Hvad sagde han så? - At den tredje krise er på vej.
Hvem har Stiftelsen på Trantor? Quint?
- Er det det, hun hedder? Quent? - Ambassadøren?
Tag kontakt til hende. Nu.
Var du inde i Boksen?
Ja, og jeg ved, hvornår Seldon viser sig næste gang.
Boksen åbner sig under den dobbelte solformørkelse.
Seldon elsker dramatik. En enkelt måne mellem ham og solen er ikke nok.
Begge måner skal køres i stilling, så han for alvor kan stråle i rampelyset.
Ja, ja. Om 75 timer.
Det er godt nok.
Og Imperium har Hovedradianten.
Imperium har...
Vent lidt.
Siden hvornår?
- Åbenbart siden plyndringen af Terminus. - Anede du ikke noget?
Selvfølgelig gjorde jeg ikke det. Fuck.
Skumrings evige forsoninger og hans små strategiske skaktræk...
Han har sgu aldrig sagt noget. Hvad sagde Seldon helt nøjagtigt?
Det var ikke fyldestgørende. Det blev faktisk lidt akavet til sidst.
Akavet?
Jeg kan være kommet til at nævne nogle uregelmæssigheder.
Han smed mig ud.
Den tredje krise står for døren, og du har gjort dig uvenner med ham, der ved noget.
Vi kan nok klare os selv i et stykke tid. Jeg afventer ikke en solformørkelse.
Jeg må tale et alvorsord med broder Skumring.
Vi tales ved.
Vi må håbe, at når vi finder Pritchers klodsede flygtninge,
kan de hjælpe os.
Vi må benægte ethvert kendskab til dem.
Vent lidt. Benægte hvilket kendskab? Hvilke flygtninge?
Borgere fra Stiftelsen?
Og du påstår, at det ikke var Stiftelsens hensigt?
Regeringen kendte intet til deres handlinger. Det understreges af,
at Toran og Bayta Mallow har bånd til de Købmænd, I har støttet.
Så lad os ikke bore mere i det.
- Du provokerer, ambassadør. - Hold nu op, Skumring. Vi er jo venner.
Jeg har endelig fundet noget, der kan gavne os begge to.
Flygtningene dukker op et eller andet sted.
Stiftelsen kan tale med troubadouren.
Hvis Muldyret viser sig at være vigtig, som jeg ved, at Daggry mener,
kan større viden om hans planer være en fordel for os begge to.
Så vi venter på, at klovnen viser sig,
og så venter vi på, at I udspørger ham?
Kan Imperium stille andet op end at vente?
Jeg forestiller mig, at du gør det, du plejer.
Rådfører dig med din Hovedradiant.
Se dog på stolene, Skumring. Hvor er Dag? Hvor er Daggry?
To af galaksens største aktører
lader lige nu til at være personificeret af bare dig og mig.
Vi må begynde at dele med hinanden.
Synes du ikke?
Giv mig den.
Imperium.
Demerzel.
Kom med mig.
Dig finder jeg senere.
Den blev givet til Cleon 17. af dr. Seldon under den anden krise.
Nu er den ubrugelig.
Mal prikker på den, og spil terninger med universet.
Ubrugelig?
Den viser jo sådan set stadig fremtiden.
Her.
- Hele mit liv har jeg set hende gøre det... - Det kan ske for enhver.
Det er forståeligt. Jeg kan give dig et øjeblik.
Rolig. Nu har jeg styr på det.
Se så her.
Og den stopper simpelthen bare om fire måneder.
Den er tung.
Jeg fatter ikke, at jeg står med den i hænderne.
Den er som et helligt relikvie.
Abstrakt.
Som en lignelse.
Gid jeg havde vidst, I havde den.
Gid jeg havde fortalt dig det.
Pritch?
Jeg kunne ikke sove. Undskyld. Jeg kører på Kalgan-tid.
Gå i seng igen.
Jeg har sovet nok nu.
Jeg hader den tingest.
Jeg forstod ikke det store ståhej.
Den sovende.
Du var bare et ansigt bag noget glas.
Så du troede ikke på eventyr. Du forelskede dig ikke i den forheksede pige.
Da jeg mødte dig, var du vågen i en uge eller en måned.
Jeg kunne ikke tænke på andet, til jeg så dig igen.
Det føltes, som om kryotanken tog dig fra mig.
Du er her nu.
Ja, i en dag.
Så er det tilbage til Ny Terminus og den hævn, Indbur har i vente til mig.
Jeg vil ikke af sted.
- Han. - Det er uretfærdigt.
Alle andre lever deres liv, mens vi venter på at komme i gang?
Selv Toran og Bayta. De...
Vidste du, at de blev gift?
Mærkeligt, ikke?
- Det virker ret forældet eller... - Lad være.
Ja, det er jo ikke forældet for dig. Du er fra en anden generation.
Det var ikke det, jeg mente.
- Det går jo ikke. - Hvorfor ikke?
- Pritch, hold nu op. - Hvorfor?
Vi kender knap nok hinanden.
Over de seneste år ved du så, hvor megen tid vi rent faktisk har tilbragt sammen?
Fører du regnskab?
- Selvfølgelig gør du det. - Toogtredive dage.
Nej. Du remser tal op,
- når du skjuler noget. - 768 timer. Vil du have det i minutter?
46.080. Du kan også få det i sekunder.
2.764.800.
Alle på planeten er matematikere.
Og tankelæsere.
- Vi har ikke tid til det her. - Det er lige derfor.
Når normale mennesker ikke har mere tid, får de lyst til at gøre noget.
Sætte ord på noget. Skabe noget, der er deres.
Muldyret fik mit navn gennem dig, fordi du har knyttet dig for meget,
og nu vil du knytte os endnu tættere sammen?
Ja. Hvis du er vågen, så vær vågen.
Ønskede Salvor, at du klarede dig alene?
- Du mødte hende aldrig. - Okay. Så Hari.
Jeg kendte ham i årtier.
Og du sov det meste af tiden.
Han ønskede, at du fik et bedre liv end ham.
Cleon.
Jeg står foran dig, søn, broder og selv,
og søger en audiens med den ophøjede hukommelse fra kilden, vi udspringer af.
Min hånd fortæller min historie, og det er din historie.
Jeg beder dig lytte til mit spørgsmål.
Jeg er Cleon 1.s hukommelse. Hvem tiltaler mig?
Jeg er den 24. eksponent af dit væsen.
- Jeg takker dig for mit liv. - Stil dit spørgsmål, broder.
Det angår et tidligere tidspunkt i din regeringstid.
År 26.
Da du så ud som mig.
Måske overdrev du ligheden.
Er det gået os dårligt i årenes løb? Er Imperiet i forfald?
Imperiet består. Indtil videre.
Ved du, hvad denne bevægelse betyder? Denne velsignelse.
Så arven har altså overlevet?
Ja. Det er en af paladsets kurtisaner.
Det er for tæt på. Det er vel ikke den store overraskelse.
Troen er ligesom deres svamp. Svær at udrydde. Held og lykke.
Demerzel vil ikke sige mere,
men det er noteret, at du begav dig ind i Mycogen i år 26 af din regeringstid.
Fortæl mig, hvad der skete der.
Kejser Aburanis fik alle robotsympatisørerne hængt.
Nogle få undslap og gemte sig i sprækkerne for at afvente den opstigende fugt.
Sprækkerne gik 80 etager ned i Mycogen-sektoren.
Med tiden søgte flygtningene ud blandt folket,
og deres efterkommere voksede sig til en kult.
Jeg spurgte ikke til Aburanis.
Jeg spurgte til dig.
Hvad skulle du i Mycogen?
- De havde noget, jeg havde brug for. - Hvad?
Noget værktøj. Meget gammelt værktøj.
Demerzels.
Det tog mange år at opspore det og finde det i Mycogen.
Jeg gik selv gennem Mosporten med kun min æresvagt med mig
stort set uden at vide noget om sektoren. Mycogen frygtede mig ikke.
Præsteskabet var småt, men de brød sig ikke om folk udefra.
Det værktøj, jeg kom efter, var et helligt relikvie for dem.
De ville ikke slippe dem.
Jeg insisterede.
- Vil det sige, at du dræbte dem? - Kun kirkens folk.
Gør arbejdet færdigt, men vær forsigtig.
Mycogen dyrker Trantors fødevarer. Hvis du dræber for mange, sulter planeten.
Jeg forsøgte at være nøjagtig.
20.000 døde.
Jeg troede, jeg fik ram på alle de troende. Jeg overså tydeligvis nogen.
Måske kan du gøre det bedre.
Tak.
Hvad skulle værktøjet bruges til?
Det lyder, som om det var en gave til Demerzel.
Det var det også.
Det tog mig lang tid at forstå det.
Og endnu længere at give hende det.
Hvad var anledningen?
Elskede du Demerzel?
Elskede Demerzel også dig?
Det tror jeg næppe. Det er en maskine, og vi er ikke værd at elske.
Jeg har svaret, som jeg skal.
Drømmen lever videre i dig.
Rend mig og alle guderne.
Imperium, har du brug for mig?
Slet ikke.
Jeg vil bare se på.
- Har nogen brækket halsen på dig i vrede? - Nej, det er bare vedligehold.
Jeg har lige taget en sludder med Cleon 1.
Han er ikke særlig imødekommende, når man taler om dig.
Jeg er glad for, at du taler med ham.
Han kan hjælpe dig med at forstå, at min valgfrihed er begrænset.
Fejlfri.
Du er så ren.
Sådan er vedligehold ikke for mennesker.
Vi klipper negle, skrubber død hud af og har stinkende afføring.
Du må synes, at vi er møgbeskidte.
Jeg blev skabt til at ligne et menneske. Jeres form var idealet.
Idealet?
Drømmer robotter så om at tørre sig selv i røven?
Sikke en tanke!
Du er vred over din gemalinde.
Ja. Endnu en af de der besværlige mennesketing.
Har du den fjerneste idé om, hvorfor jeg er vred?
Fordi jeg elsker hende. Hvad hører du, når jeg siger det ord?
Bare en rappen som fra en and? Elsker.
Den ting, der var min mor, har ingen anelse om,
hvordan det er at have knyttet et bånd til en anden, vel?
- Jeg forstår godt bånd. - Gør du det?
Jeg skulle ikke være alene.
Jeg skulle skabe forbindelse til andre af min slags.
Robotter kunne have en fælles bevidsthed.
Det blev kaldt en hægte. Vi delte alt med hinanden.
Ligesom kontakten på væggen kommunikerer med fyret.
Det lyder meget intimt. Så blev jeg klogere.
Jeg beder dig bare om at huske, at jeg ikke valgte at sende hende bort.
Jeg skal passe på dig, selv hvis det piner dig.
Ja. Det er meget sødt.
Jeg forstår dig, Cleon.
Det gør mig ondt.
Det er meget hjerteligt. Flot klaret.
Det er ideelt.
Du skal ikke være bange. Jeg lover, du ikke kommer noget til.
Kan du se?
Kan du se? Han kan lide dem, jeg også godt kan lide.
- Imperium, jeg... - Jeg har endelig mødt din skønne familie.
Og nu har de mødt Capillus.
Gå op ovenpå sammen med din mor.
Din far og jeg skal tale om noget vigtigt.
Kom.
Det her er mit hjem.
Der er ændret i planerne. Har du styr på det hele?
- Ja. - Vi må af sted nu.
- Nu? - Lige nu.
Det vil blive sørget for jer alle sammen. Det lover jeg.
Okay.
Jeg hørte om din kvinde. Song.
- Du vil hente hende, ikke? - Det bliver jeg nødt til.
Selv vi går ikke ind i Mycogen. Ikke uden hele enheden.
Jeg skal nok klare mig. Jeg har en lille forsoningsgave med.
Du er selv mødt op. Det må være alvorligt.
- Så du Muldyret? - Ja. Han skrider snart til handling.
Hvad med inddæmningen?
Den blev kvalt i fødslen.
Demerzel og Skumring vil som sagt ikke lade mig kalde til afstemning.
- Selv broder Dag synes, det er dumt. - Det overrasker mig ikke.
Du spurgte, om jeg havde en plan. Det har jeg.
Den indebærer, at du forlader Trantor sammen med mig.
Hvad? Nej. Jeg skal til at sætte mig på Midtertronen.
Jeg kan ikke bare snige mig ud.
Demerzel er allerede mistroisk.
Så må vi gøre det, før hun får det bekræftet.
Nej. Om nogle dage er jeg Dag. Så indkalder jeg til din samling.
Det går ikke, af de grunde du har givet mig.
Det havde været fint at kalde rådet sammen,
men vi har hele tiden vidst, at det blev svært for os.
"Os" som i dig og mig? Eller din organisation?
Er det i dag, du endelig fortæller mig, hvem I er?
Jeg er mere bekymret for dit folk.
Du blev skygget. Vi må væk herfra.
Stol på mig.
Alle bliver siddende.
Efter afløbet følger du terminalen ned.
Behold hjelmen på. Slå din aura fra.
Tager du tilbage efter din datter?
Vi tager ud gennem vestporten.
Hun må gerne beholde Capillus. Hvis hun har lyst.
Hun skal nok passe på ham. Så længe nanorobotterne virker, som du sagde.
De virker.
Held og lykke med dit nye liv.
I lige måde.
Pis.
Jeg tvivler ikke på din loyalitet.
Du var loyal. Bare ikke over for mig.
Hvordan kunne du vide det?
Jeg har mistet tilstrækkelig med penge til jer til at opfange jeres små tegn...
...og også dem uden ord.
Når en af jer har en god hånd, banker I let på kortene, inden I satser.
Pludselig trækker alle andre end mig sig.
Du blinkede med lygterne, da vi passerede kontrolposten.
Diskret. Bevidst.
Men jeg så det.
Du skulle ellers være godtroende.
Kun når det er påkrævet.
Beklager.
Mine nanorobotter tilfalder dig.
De skulle altid ende hos dig.
De bliver sporet,
og når Demerzel finder det, den tror, er mit lig, er jeg over alle bjerge.
Jeg ville ønske, jeg kunne have holdt ord, men det kunne ikke slutte anderledes.
Ingen kan undslippe Imperiet. End ikke Imperium.
Men jeg vil se, hvor langt jeg kan nå.
Lady Demerzel.
Broder Dags nanorobotter er ikke aktive.
De blev sidst registreret i yderzonen.
De kan ikke se os.
De glemmer, at de har været i tunnelen.
Sikret.
Lad os komme videre.
Hvordan gjorde du det?
Muldyret er ikke den eneste, der har evner.
Vi kan så mange ting. Jeg viser dig dem, hvis du forlader planeten sammen med mig.
Da jeg forlod Synnax, vidste jeg ikke, om jeg kom tilbage igen.
Da jeg gjorde det, var det til en druknet planet.
Dit dynasti går under uanset hvad.
Du skal ikke drukne med dem.
Beggar, flyv os op. Vi skal lette fra overfladen for at kunne springe.
Modtaget. Bane beregnet til niveau et.
Du spørger, hvem mit folk er.
Vi kalder os Den Anden Stiftelse.
Tekster af: Eskil Hein