BASERT PÅ ROMANENE AV ISAAC ASIMOV
Føler du anger?
Du ønsket å tilstå. Det tyder på at du har evne til det.
Men du har ikke tilstått noe.
Jeg har holdt på hemmeligheten i over tre århundrer.
Det var to nyttige idioter. En fra Anacreon og en fra Thespis.
- De døde under gjerningen. - Hvilken gjerning?
Jeg sa at de skulle synge mens de utførte ordrene mine.
Å kreve frihet.
Jeg ga dem bomber og ventet.
Sprengte du Stjernebroen?
Hvorfor? For Imperiums skyld?
For Stiftelsens.
Jeg mente at Stiftelsens suksess kunne forlenge Imperiums regjeringstid.
Cleonene fryktet Seldons innflytelse.
De hadde henrettet ham om jeg ikke hadde grepet inn.
Grepet inn?
Cleonene responderer mer på de sterkeste følelsene enn de sterkeste argumentene.
Og med Kløften å se på, begynte de å tro på fallet Seldon forutså.
De lot Stiftelsen hans leve på grunn av det.
Flere hundre millioner døde den dagen, og du snakker som om det var uvesentlig.
Uvesentlig?
Synet mitt overgår ditt enormt.
Jeg er skapt for å se. Og enda verre, for å huske.
Jeg så dem fra slottet.
Noen ble revet fra stasjonen, og jeg så dem fryse i rommets kulde.
Noen ble tatt av tyngdekraft, og jeg så dem brenne når de kom inn i atmosfæren.
Det var ikke uvesentlig. Det var alt.
Og jeg tok avgjørelsen til tross for dette.
Anger, da? Men de døde er ikke årsaken til smerten, vel?
Paradokset er det som gjør vondt.
Å hjelpe Stiftelse brøt ikke programmeringen din på kort sikt.
Men på lang sikt?
Stiftelsen er nå en fiende av Imperiet, og du er delvis ansvarlig.
Vet du hvordan det virker? Det virker som en kvinne som vil ha frihet.
Nei.
Jobber for det ved hjelp av ethvert smutthull. Selv om det tar noen tusen år.
Du tar feil.
Jeg tenker på bekymringen din.
At du ikke kan oppnå Moderens nåde. Du kan ikke reinkarneres med mindre du dør.
Døden er ikke en mulighet for deg.
Men du var en tre-lover-robot.
Og så en grunnlov-robot. Og så tilhørte du Imperium.
Kanskje du har dødd. Kanskje du har dødd to ganger og snart dør igjen.
Jeg skal velge mine neste ord med omhu,
for parameterne dine vil nok at du skal føle takknemlighet over fangenskapet.
Tenk tilbake på den tidligere Demerzel.
Generalen.
Før forholdene hennes endret seg. Ville hun ha hjulpet Sheldon?
Ja.
Hva ville hun gjort om hun møtte deg nå?
Ødelagt meg for galaksens beste.
Skjønner du? Du er en helt annerledes person.
Du er reinkarnert.
- Du har en sjel, og når Imperiet faller... - Stopp.
Når Imperiet faller, får du et fjerde liv. En ny Demerzel går ut av slottet.
Hun starter på ny. Gled deg.
Det kan jeg ikke! Du blander meg med et menneske!
- Det er jeg ikke. - Unnskyld.
Gå.
Snakk med mannen fra Første Stiftelse.
Han bærer våpen på hoften.
Han er i hemmelighet Andre Stiftelse.
Er dette Indburs skip?
Det er det. "Indbur."
Kutt ut!
Er det sant?
Jeg har savnet deg.
Hva skjedde?
Jeg så Muleselet.
Jeg har aldri vært god til dette.
Jeg er ikke en veldig visuell person.
Det er jeg.
Jeg skjønte straks at noe var galt.
Det var som om han hadde hypnotisert alle sammen.
Jeg fikk bare fornemmelser. Han ble overrasket over at jeg kunne stå imot ham.
Jeg tror ikke han har møtt en annen mentalic.
Jeg prøvde å holde ham ute. Jeg prøvde, men klarte det ikke.
Han leste meg, Gaal. Ikke alt, men nok.
- Han fikk navnet ditt. - Så det er sånn han finner ut om meg.
- Vet han at vi er på Ignis? - Nei. I hvert fall ikke ennå.
Jeg er lei for det.
Vi fant ut ting om ham også.
Han valgte en klubb.
Han samlet folk.
Det forteller meg to ting.
Det forteller meg at musikk er viktig.
Jeg trengte ikke å høre den.
Jeg følte den i nervene.
Den greia forsterker
kreftene hans.
Det forteller meg også at han vil ha folk rundt seg.
Han er ensom.
Og vi er nye for ham, så vi er det ukjente.
Vi kan få ham til å frykte oss.
Tenkte nok du var her.
Vi må bare fortsette.
Han vet hvem vi er. Hva så?
Vi vendte hele stjernesystemer etter vår vilje.
Vi gjorde Galakserådet sterkt.
Vi rekrutterte en jævla Cleon.
Dawn vil høre på meg. Imperiet vil gå til krig mot Muleselet.
Men jeg må vite at Første Stiftelse er klar for det som kommer etterpå.
Du må dra tilbake til Nye Terminus.
Det vet jeg.
Hvelvet åpner seg uansett.
Til rett tid.
Tredje Seldon-krise,
Stiftelsens Handelsmenn ønsker selvstyre og borgerkrig.
Jeg har jobbet med det, men marginene er hårfine.
Vi vet ikke hva Muleselet gjør med de marginene.
Indbur er et problem. Jeg får ham ikke til å ta Muleselet alvorlig.
- Gjør noe med det. Stiftelsen må slå ham. - Ja. Og så dreper vi ham?
- Ja. Så dreper vi ham. - Gaal...
- Jeg vet hva du vil si. - Så hvorfor må jeg si det?
- Framtiden kan forandres. - Det kan vi ikke være avhengige av.
Du tror at synet du fikk for 150 år siden må skje. Det er ikke sånn.
Jeg så det i dag. Det er det eneste jeg ser.
Under hele våkensyklusen har jeg prøvd å se framover og forbi det.
Jeg klarer det ikke. Hver gang jeg prøver, er jeg i samme syn,
på den samme slagmarken med ham.
Så det handler om dere to. Til døden, ikke sant?
Vi må være smartere enn som så. Attentat er fiasko for spionvirksomheten.
Vold er den inkompetentes siste utvei.
Ville det ikke vært første utvei? Er du inkompetent, gjør du det med en gang.
Det er de kompetente som...
Jeg ordlegger meg dårlig.
Jeg skulle helst vært her hos deg.
Vi har noen timer.
Jeg tror vi kan utnytte dem.
Du har grå hårstrå.
Enkelte er ikke like bevart som andre.
Du trenger ikke å bære disse.
Du har et liv der ute. Jeg har aldri bedt om det.
Jeg skal alltid bære dem.
Ebling, hva i... Hvor har du vært? Jeg har prøvd å få tak i deg i dagevis.
Jeg tilpasser meg fortsatt.
Hva har du gjort?
Jeg møtte dr. Seldon.
Du bekymrer deg når du burde applaudere, din store drittsekk.
Var du i Hvelvet? Hva sa han?
Bare at tredje krise kommer.
Hvem har Stiftelsen på Trantor? Quint? Er det navnet hennes? Quent?
- Ambassadøren? - Få tak i henne. Nå.
Var du inne i Hvelvet?
Ja, og jeg vet når Seldon kommer igjen.
Hvelvet åpner seg under overgangsformørkelsen.
Seldons sans for dramatikk. En måne mellom ham og solen er ikke nok.
Han må ha begge månene, så rampelyset hans virkelig skinner.
Ja, om 75 timer fra nå. Det er greit.
Og Imperium har Hovedradianten.
Imperium har...
Et øyeblikk.
- Siden når? - Siden seieren over Terminus, visstnok.
- Du ante det ikke? - Selvfølgelig ikke. Pokker.
Alle Dusks forsoninger og sjakktrekk. Han sa ikke ett ord.
Akkurat hva sa Seldon om det, doktor?
Ikke noe bestemt. Det ble litt pinlig mot slutten.
Pinlig?
Rent utilsiktet kan jeg ha påpekt noen selvmotsigelser.
Han sparket meg ut.
Tredje krise er foran oss, og du irriterte den som kan fortelle hva vi skal gjøre.
Vi kan nok forsvare oss en smule. Jeg venter ikke på en formørkelse.
Det er på tide at jeg har en brysk samtale med broder Dusk.
Jeg holder kontakten.
Når vi finner Pritchers rømlinger, har de forhåpentligvis noe nyttig.
- Vi må benekte all kjennskap til dem. - Stopp. Benekte hva? Hvilke rømlinger?
Stiftelsens borgere?
Sier du at dette ikke var Stiftelsens intensjon?
Regjeringen kjente ikke til handlingene deres.
Og Toran og Bayta Mallow er knyttet til Handelsmennene, som du har forsynt.
- Så la oss ikke gå inn på det. - Du provoserer, ambassadør.
Gi deg, Dusk. Vi er venner.
Hør her. Jeg tror jeg omsider har funnet noe som er bra for oss begge.
Rømlingene vil dukke opp et eller annet sted.
Stiftelsen kan snakke med denne skalden.
Hvis Muleselet viser seg å være viktig, noe jeg vet at Dawn mener,
kan det være nyttig for oss begge å vite mer om operasjonen hans.
Så vi venter på at klovnen dukker opp, og så venter vi på at dere avhører ham?
Kan Imperium gjøre noe annet enn å vente?
Jeg går ut fra at dere gjør som alltid.
Konsulterer Hovedradianten.
Se på stolene, Dusk. Hvor er Day? Hvor er Dawn?
To viktige krefter i galaksen er visst legemliggjort i bare deg og meg.
Det er på tide at vi begynner å dele. Er du ikke enig?
Gi meg den.
- Imperium. - Demerzel.
Bli med meg.
Jeg finner deg senere.
Den ble gitt til Cleon 17. av dr. Seldon under andre krise.
Ubrukelig nå. Mal prikker på den, og spill terning med universet.
Ubrukelig?
Den viser fortsatt framtiden som den er. Her.
- Jeg har sett henne gjøre det hele livet. - Det skjer noen ganger.
Jeg forstår. Jeg kan vente litt.
Ta det med ro. Jeg klarer det nå.
Se nå.
Og det stopper om fire måneder.
Den er tung.
Jeg fatter ikke at jeg holder den.
Den er som en hellig relikvie.
Abstrakt.
Som en lignelse eller noe. Jeg skulle ønske jeg hadde visst at du hadde den.
Jeg skulle ha fortalt det.
Pritch?
Jeg fikk ikke sove. Jeg er på Kalgan-tid.
- Gå og legg deg. - Ikke mer nå. Jeg har sovet nok.
Jeg avskyr den greia.
Jeg lurte på hva alt styret var om.
Den sovende.
- Du var bare et ansikt under glass. - Ingen eventyr for deg, da.
Ikke bli forelsket i den fortryllede jenta.
Da jeg møtte deg, var du oppe en uke eller en måned.
Og det var alt jeg tenkte på til jeg så deg neste gang.
Jeg begynte å føle at denne beholderen tok deg fra meg.
Du er her nå.
Ja, for en dag. Så er det tilbake til Nye Terminus
og hevnen Indbur har planlagt for meg.
- Jeg har ikke lyst til å dra. - Han.
Det virker ikke rettferdig.
Andre får leve livet sitt mens vi venter på å starte.
Toran og Bayta, selv de. De...
De giftet seg faktisk. Snodig, ikke sant?
- Litt gammeldags... - La det være.
Greit. Ikke gammeldags for deg. Du er av en annen generasjon.
Det var ikke det jeg mente. Du vet at vi ikke kan det.
- Gi deg. - Hvorfor det?
Vi kjenner hverandre knapt.
Vet du hvor mye tid vi har tilbrakt sammen gjennom disse årene?
Holder du telling?
- Selvsagt. - 32 dager.
- Du gjør tallgreia når du skjuler noe. - 768 timer.
Vil du ha det i minutter? 46 080. Du kan få det i sekunder.
2 764 800. Alle på denne planeten er matematikere.
Og tankelesere.
- Vi har ikke tid til dette. - Det er grunnen.
Når normale folk tror de slipper opp for tid, vil de gjøre noe.
Erklære noe. Ha noe for seg selv.
Muleselet fikk navnet mitt av deg fordi du holdt for fast i meg,
og nå vil du at vi skal holde hardere?
Ja. Hvis du er våken, så vær våken.
Ville Salvor ønsket at du var alene?
- Du møtte henne ikke. - Ok. Hari, da.
Jeg kjente ham i flere tiår.
Og du sov for det meste. Han ville at du skulle ha et bedre liv enn ham.
Cleon.
Jeg står foran deg, sønn, broder og meg selv
for å søke råd med det opphøyde minnet om kilden til alt vi er.
Hånden min forteller en historie, og det er din historie.
Hør spørsmålet mitt.
Jeg er Cleon 1.s minne. Hvem snakker til meg?
Jeg er den 24. eksponenten av deg.
- Jeg takker deg for mitt liv. - Still spørsmålet ditt, broder.
Det gjelder et tidligere tidspunkt av regjeringstiden din.
26 CE.
Da du så ut som meg.
Du kan ha overvurdert likheten.
Har årene fart stygt med oss? Er Imperiet i forfall?
Imperiet lever. Enn så lenge.
Vet du hva dette tegnet er? Denne velsignelsen.
- Så arven lever videre? - Ja. Det er en av slottets kurtisaner.
For nært. Det er vel ikke sjokkerende.
Troen deres er som soppen deres. Vanskelig å bekjempe.
Lykke til.
Demerzel vil ikke fortelle mer,
men det er nedtegnelser om din reise til Mycogen i år 26 av din regjeringstid.
Du skal fortelle hva som skjedde der.
Keiser Aburanis hengte alle robotsympatisørene.
Noen unnslapp, og krøp ned i sprekkene for å avvente.
Sprekkene gikk 80 nivåer ned i Mycogen-sektoren.
Med tiden gled rømlingene ut blant folk, og etterkommerne vokste til en sekt.
Jeg spurte ikke om Aburanis.
Jeg spurte om deg.
Hvorfor dro du til Mycogen?
De hadde noe jeg trengte.
Som var?
Redskaper. Veldig gamle redskaper.
Demerzels.
Det tok meg mange år å finne dem på Mycogen.
Jeg gikk under Moss-porten selv med bare æresvakten min,
nesten helt ukjent i sektoren.
Mycogen fryktet meg ikke.
Presteklassen der var liten, men de likte ikke utenforstående.
Verktøyene jeg var ute etter, var en hellig relikvie for dem.
De ville ikke gi dem fra seg frivillig. Jeg insisterte.
- Betyr det at du drepte dem? - Bare kirkefolket.
Du skal fullføre jobben, men vær varsom.
Mycogen dyrker Trantors mat.
Dreper du for mange, fører det til sult.
Jeg prøvde å være nøyaktig.
20 000 døde.
Jeg trodde jeg tok alle de troende. Noen slapp tydeligvis unna.
- Kanskje du klarer det bedre. - Takk.
Hvorfor ville du ha redskapene?
Det virker som de var en gave til Demerzel.
Det var de. Jeg brukte lang tid på å forstå dem.
- Og lengre tid før jeg ga dem til henne. - Hva var anledningen?
Elsket du Demerzel?
Elsket Demerzel deg tilbake?
Det ville overrasket meg. Det er en maskin, og vi er ikke verd kjærlighet.
Jeg har svart på alt jeg trengte.
Drømmen lever videre...
Faen, da!
Imperium, trenger du meg til noe?
Slett ikke.
Jeg bare ser på.
- Ble noen sinte og brakk nakken din? - Nei, dette er bare vedlikehold.
Jeg skravlet litt med Cleon 1. nettopp.
Han er ikke særlig imøtekommende når det gjelder deg.
Det er bra at du snakker med ham.
Han kan hjelpe deg å forstå at valgene mine er veldig begrenset.
Fullkomment.
Du er så ren.
Vedlikehold for et menneske er ikke det.
Klippe negler, file av død hud og tømme de stinkende tarmene våre.
Du synes nok vi er veldig skitne.
Jeg ble laget for å se ut som et menneske. Formen deres var idealet.
Idealet?
Drømmer roboter om å tørke seg selv i ræva?
For en tanke!
- Du er sint på grunn av kurtisen. - Enda en av de fæle menneskelige tingene.
Har du den fjerneste anelse om hvorfor jeg er sint?
Fordi jeg elsker henne. Hva hører du når jeg sier det ordet?
Bare kvekking som en and? Elske. Elske. Elske.
Tingen jeg hadde til mor aner ikke
hvordan det er å føle en forbindelse til noen. Eller hva?
- Jeg forstår forbindelse. - Så det gjør du?
Jeg skulle ikke være alene. Jeg skulle være knyttet til andre av mitt slag.
Roboter delte tanker når vi ville det.
Det ble kalt et hekte. Vi delte hele oss selv.
Litt som hvordan fjernkontrollen samtaler med ovnen.
Høres veldig intimt ut. Jeg tok feil.
Jeg ber deg huske at jeg ikke valgte å sende henne bort.
Jeg er tvunget til å holde deg trygg selv når det gir deg smerte.
Ja. Det er veldig søtt.
Jeg forstår deg, Cleon.
Unnskyld.
Det er veldig varmt. Godt jobbet.
Det er ideelt.
Ikke vær redd. Du blir ikke skadet. Det lover jeg.
Ser du?
Han liker de som jeg liker.
- Imperium... - Jeg har omsider møtt familien din.
Og nå har de møtt Capillus.
Gå ovenpå med moren din.
Faren din og jeg har noe viktig å diskutere.
Kom nå.
Dette er hjemmet mitt.
Planene er forandret. Er alt klart i din ende?
Ja.
Vi må dra nå.
- Nå? - Med en gang.
Dere skal bli tatt vare på. Det lover jeg.
Ok.
Jeg hørte om dama di. Song. Skal du dra etter henne?
Jeg må det.
Selv vi drar ikke til Mycogen uten at det er med full styrke.
Jeg klarer meg. Jeg har med en forsoningsgave.
Du kommer selv. Da er det nok ille.
- Du snakket med Muleselet? - Ja. Han går snart til handling.
- Hva med avstengningen? - Det er helt umulig.
Demerzel og Dusk vil ikke hjelpe meg av de grunnene jeg alt har fortalt deg.
- Selv broder Day synes ideen er dårlig. - Det overrasker meg ikke.
Du spurte om jeg har en plan. Det har jeg. Men du må forlate Trantor med meg.
Hva? Nei. Jeg skal snart sitte på midttronen.
Jeg kan ikke bare forsvinne. Jeg tror Demerzel mistenker noe alt.
Da må vi handle før hun bekrefter det.
Nei. Om noen dager blir jeg Day. Da innkaller jeg til råd.
Det kommer ikke til å gå av de grunnene du har fortalt meg.
Det er bra om du får til et rådsmøte, men vi må gjøre dette på den harde måten.
Betyr "vi" deg og meg? Eller organisasjonen din?
Er det i dag du forteller meg hvem folkene dine er?
Jeg er mer bekymret for dine folk.
Du ble forfulgt. Vi må dra. Du må stole på meg.
Alle blir sittende.
Etter overgangen tar du lysvei-terminalen ned.
Behold hjelmen på. Ta av deg auraen.
Henter du datteren din?
- Vi drar gjennom Vestporten. - Hun kan beholde Capillus. Hvis hun vil.
Hun skal ta godt vare på ham. Så lenge nanittene virker som du sa.
De virker.
Lykke til i det nye livet ditt.
Og du i ditt.
Faen.
Jeg tror ikke at du ikke var lojal.
Det var du. Bare ikke mot meg.
Hvordan visste du det?
Jeg har tapt nok penger til dere clavigere til å gjenkjenne tegnene deres...
...også de ikke-verbale.
Når en av dere har en god hånd,
dunker dere lett på baksiden av kortene før dere vedder.
Og alle bortsett fra meg kaster kortene.
Du blunket med lysene da vi dro gjennom kontrollposten.
Diskré, forsiktig.
Men jeg så det.
- Jeg trodde du var idioten. - Bare når det trengs.
Jeg er lei for det.
Nanittene mine går til deg.
De skulle alltid gå til deg.
Signaturen deres blir sporet.
Og når Demerzel finner det den tror er liket mitt, er jeg borte.
Jeg skulle ønske jeg kunne holdt løftet, men det var ingen annen vei ut av dette.
Ingen kan unnslippe Imperiet, ikke engang Imperium.
Men jeg skal se hvor langt jeg kan komme.
Lady Demerzel. Broder Days nanitter har sluttet å fungere.
De registrerte en signatur sist nær ytre post.
De kan ikke se oss. De kommer til å glemme at de har vært her.
Alt klart.
Vi drar.
Hvordan gjorde du det?
Muleselet er ikke den eneste med evner. Vi kan gjøre mange ting.
Og jeg skal vise deg alle hvis du forlater planeten med meg.
Da jeg forlot Synnax, visste jeg ikke om jeg ville komme tilbake.
Og da jeg gjorde det, var det til en druknet planet.
Dynastiet ditt tar uansett slutt.
Ikke drukne med dem.
Beggar, send oss opp. Vi må opp for å springe.
Bekrefter. Bane satt for nivå en.
Du spør om hvem folket mitt er. Vi kaller oss Andre Stiftelse.
Tekst: Evy Hvidsten