BASERAD PÅ ROMANERNA AV ISAAC ASIMOV
Känner du ånger?
Du bad att få bikta dig.
Vilket tyder på att du kan känna ånger.
Men du har egentligen inte bekänt något.
Jag har bevarat denna hemlighet i mer än tre århundraden.
Det fanns två utskickade. En från Anacreon, en från Thespis.
De dog vid utförandet.
Utförandet av vad?
Jag sa åt dem att sjunga sånger när de utförde mina order.
Att utropa frihet.
Jag gav dem bomber och väntade.
Var det du som sprängde Stjärnbryggan?
Varför? För Imperiet?
För Stiftelsen.
På kort sikt bedömde jag att Stiftelsens framgång
kunde utvidga Imperiets välde.
Cleonerna fruktade Seldons inflytande.
De hade avrättat honom utan mitt ingripande.
Ingripande?
Cleonerna svarar mot starka känslor
snarare än starka argument.
Och när de såg Ärret
började de tro på det fall Seldon hade förutsagt.
Därför lät de hans Stiftelse finnas kvar.
Hundratals miljoner dog den dagen, men på dig låter det som ingenting.
Ingenting?
Min synförmåga är överlägsen din.
Jag är byggd för att iaktta.
Och ännu värre, att minnas.
Från palatset såg jag dem.
Några kastades från stationen,
och jag såg dem frysa till is i rymdens kyla.
Några fångades av gravitationskraften och jag såg dem brinna vid återinträdet.
Det var inte ingenting. Det var allt.
Men jag fällde min dom trots det.
Så det är något du ångrar?
Men dödsoffren är inte källan till smärtan, eller hur?
Paradoxen är det där som smärtar.
Att hjälpa Stiftelsen stred inte mot din programmering på kort sikt, sa du.
Men på lång sikt?
Stiftelsen är nu Imperiets fiende, och du är delvis ansvarig.
Vet du vad det låter som?
Som en kvinna som vill ha sin frihet.
Nej.
Som verkar för att få den genom varje tänkbart kryphål.
Även om det tar några tusen år.
Du har fel.
Jag tänker på den oro du bär på.
Att Moderns nåd är onåbar för dig.
Du kan inte återfödas om du inte dör.
Döden är visst inget alternativ för dig.
Men du var en Trelagsrobot.
Sen en Zeroth-lagsrobot. Sen tillhörde du Imperiet.
Kanske har du dött.
Kanske har du dött två gånger och dör snart igen.
Jag väljer mina följande ord noggrant,
för jag tror att dina nuvarande parametrar
vill att du känner dig tillfreds i din fångenskap.
Tänk tillbaka på den tidigare Demerzel.
Generalen.
Innan hennes förhållanden förändrades. Hade hon hjälpt Seldon?
Ja.
Vad skulle hon göra om hon mötte dig nu?
Hon skulle förgöra mig för galaxens bästa.
Du ser? Du är en helt annan person.
Du har återfötts,
- du har en själ och när Imperiet faller... - Sluta.
När Imperiet faller, får du ditt fjärde liv.
- Sluta. - En ny Demerzel
kommer att gå ut ur palatset.
Hon kan börja om. Ta det till dig.
Jag kan inte. Du misstar mig för en människa.
- Det är jag inte. - Jag...
Jag är ledsen.
Gå.
Se på mannen från Första Stiftelsen!
Han bär en pistol vid höften.
Han tillhör i hemlighet Andra Stiftelsen.
Är detta... Indburs skepp?
Det stämmer. "Indbur."
Dra åt skogen.
Säkert?
Jag har saknat dig.
Vad hände?
Jag träffade Mulan.
Jag har aldrig varit bra på det här.
Jag är ingen visuell person.
Det är jag.
Jag kände att nåt var fel så snart jag kom in.
Som om han hade hypnotiserat hela stället.
Jag fick bara intryck.
Han förvånades över mitt motstånd.
Han har nog aldrig träffat en mentaliker förut.
Jag försökte hålla honom ute, men jag kunde inte.
Han läste mig, Gaal.
Inte allt, men tillräckligt.
Han fick ditt namn.
Så det är så han får veta mitt namn.
Vet han att vi är på Ignis?
Nej. Åtminstone inte än.
Jag är ledsen.
Vi lärde oss om honom också.
Han valde en klubb.
Han samlade folk.
Det säger mig två saker.
Dels att musik är viktigt.
Jag behövde inte höra den,
jag kände den
i mina nerver.
Det där förstärker
hans krafter.
Det säger mig...
...också att han vill ha folk omkring sig.
Han är
ensam.
Och vi är nya för honom...
...alltså är vi det okända.
Han kan fås att frukta oss.
Väntat att du skulle vara här.
Det enda vi kan göra är fortsätta.
Han vet vilka vi är. Än sen?
Vi böjde hela stjärnsystem till vår vilja.
Vi gjorde Galaktiska rådet starkt.
Vi rekryterade en Cleon, för fan.
Gryning lär lyssna på mig. Imperiet kommer att gå i krig mot Mulan.
Men först måste jag veta att den Första Stiftelsen
är redo för det som kommer sen.
Du måste återvända till Nya Terminus.
Jag vet.
Valvet öppnas i alla fall.
Precis i rätt tid.
Tredje Seldon-krisen,
Stiftelsens köpmän vill ha självständighet, inbördeskrig.
Jag har jobbat på det, men små marginaler.
Och vi vet inte vad Mulan gör med de marginalerna.
Indbur är ett problem.
Jag får honom inte att ta Mulan på allvar.
Förändra det. Vi behöver Stiftelsen för att besegra honom.
Visst. Och sen dödar vi honom, va?
- Ja. Sen dödar vi honom. - Gaal...
- Jag vet vad du tänker säga. - Så varför tvinga mig?
Framtiden kan förändras.
Då är vi dårar som är beroende av det.
Du marscherar mot en vision du såg för 150 år sen
som om den måste hända. Nej.
Jag såg den idag.
Den är allt jag ser.
Under vakencykeln har jag försökt projicera mig framåt för att se förbi den.
Det går inte.
Varje gång jag försöker är jag i samma vision,
på samma slagfält med honom.
Så vad som än händer avgörs allt mellan er två.
Till döden, eller hur?
Vi måste vara smartare än så.
Lönnmord är ett misslyckande för spionkonsten.
Våld är den inkompetentes sista tillflykt.
Borde det inte heta "första tillflykt"?
Om man är inkompetent, gör man det genast.
De kompetenta är de sista...
Jag uttrycker mig så illa.
Jag skulle vilja vara här med dig.
Vi har några timmar på oss.
Jag tror att det räcker.
Du har gråa hårstrån.
En del av oss är mindre välbehållna än andra.
Du behöver inte bära det för min skull.
Du lever ett liv där ute. Jag begärde det aldrig.
Jag ska alltid bära det.
Ebling, vad i...
Var har du varit? Jag har försökt nå dig i flera dagar.
Jag anpassar mig fortfarande.
Vad har du gjort?
Jag träffade dr Seldon.
Ja, oroa dig när du borde applådera,
din otryckbara jävel.
Var du inne i Valvet?
Jaha, vad sa han?
Bara att den tredje krisen kommer.
Vem har Stiftelsen på Trantor? Quint?
Heter hon så? Quent?
Ambassadören?
Hämta henne. Nu.
Var du inne i Valvet?
Ja, och jag vet när Seldon framträder härnäst.
Valvet öppnas under den dubbla förmörkelsen.
Seldons sinne för det dramatiska.
En måne mellan honom och solen är inte nog.
Han måste rada upp båda månarna för att verkligen vara i rampljuset.
Ja. Sjuttiofyra timmar från nu.
Okej. Det... Det är bra.
Och Kejsaren har Primprisman.
Kejsaren har...
Vänta lite.
Sen när?
Sedan Terminus intogs, tydligen.
Och du visste inget?
Självklart inte. Helvete.
Alla Skymnings medlingar, hans små schackdrag.
Han sa aldrig ett jäkla dugg.
Exakt vad sa Seldon om saken, doktor?
Det var oklart.
Det blev faktiskt lite genant mot slutet.
Genant?
Jag må oavsiktligt ha påpekat vissa motsägelser.
Han sparkade ut mig.
Den tredje krisen är nära förestående,
och du har retat upp den enda som kan ge oss råd.
Vi ungdomar kan nog klara oss själva ett tag.
Jag väntar inte på förmörkelsen.
Dags att ha ett allvarligt samtal med broder Skymning.
Nåja, jag hör av mig.
När vi lokaliserar Pritchers fumliga flyktingar
kan vi får veta nåt användbart.
Vi förnekar förstås all kännedom om dem.
Vänta. Förneka vilken kännedom? Vilka flyktingar?
Stiftelsens medborgare?
Men det var inte Stiftelsens avsikt, säger du?
Regeringen hade ingen kännedom om deras handlingar.
Och faktum är att
Toran och Bayta Mallow är knutna till Köpmännen ni har underhållit.
Så låt oss inte slå in på det spåret.
Ni är provokativ, ambassadör.
Lägg av, Skymning. Vi är vänner.
Hör på, jag har nog äntligen hittat nåt som gagnar oss båda.
De här flyktingarna dyker upp nånstans.
Stiftelsen kan tala med den här trubaduren.
Om Mulan visar sig vara viktig, som Gryning tydligen tror,
kan det gagna oss båda att veta mer om hans operation.
Så vi väntar tills den här clownen dyker upp,
och väntar sen tills ert folk har förhört honom?
Kan kejsaren göra nåt annat än vänta?
Ni gör väl som ni brukar göra, antar jag.
Konsulterar Primprisman.
Se på stolarna, Skymning. Var är Dag? Var är Gryning?
Två stormakter i galaxen
verkar vara förkroppsligade i bara oss två just nu.
Dags att vi börjar dela.
Håller ni inte med?
Ge den till mig.
Kejsare.
Demerzel.
Följ med mig.
Jag pratar med dig sen.
Den gavs till Cleon XVII av dr Seldon under andra krisen.
Värdelös nu.
Måla prickar på den och spela tärning med universum.
Värdelös?
Nåja, den visar fortfarande framtiden, sådan den nu är.
Här.
Jag har sett henne göra det hela livet...
Det händer ju ibland.
Jag förstår. Jag väntar.
Lugn. Nu fungerar den.
Titta nu.
Och den stannar om fyra månader.
Den är tung.
Tänk att jag håller i den.
Den är som en helig relik.
Abstrakt.
Som en liknelse eller nåt.
Om jag bara vetat att ni hade den.
Jag borde ha talat om för er.
Pritch?
Jag kunde inte sova, förlåt. Jag går på kalgansk tid.
Gå och lägg dig igen.
Nej. Jag har sovit färdigt.
Jag avskyr den här.
Jag brukade undra över allt ståhej.
Den Sovande.
Du var bara ett ansikte under glas.
Inga sagor för dig, alltså.
Eller bli förälskad i den förtrollade flickan.
Och när jag träffade dig fanns du där en vecka, en månad.
Det var allt jag kunde tänka på till nästa gång vi sågs.
Sen började jag känna som om den här tanken tog dig från mig.
Du är här nu.
Ja, för en dag.
Sen tillbaka till Nya Terminus
och den hämnd Indbur har planerat för mig.
Jag vill inte fara.
Han.
Det känns orättvist.
Alla andra får leva sina liv medan vi väntar på att få börja?
Till och med Toran och Bayta. De...
De gifte sig faktiskt, du vet.
Märkligt, va?
- Lite gammalmodigt eller... - Sluta.
Okej.
Inte för dig. Du tillhör en annan generation.
Jag menade inte så.
- Vi kan inte. - Varför inte?
- Pritch, kom igen. - Varför?
För vi känner knappt varandra.
Under de senaste åren,
hur mycket tid har vi egentligen tillbringat tillsammans?
Håller du räkning?
- Självklart, vem talar jag med? - Trettiotvå dagar.
Nej, nej. Du använder siffror
- när du döljer nåt. - 768 timmar.
Ska jag ta det i minuter?
46 080. Jag kan säga det i sekunder om du vill.
2 764 800.
Alla här på planeten är matematiker.
Och tankeläsare.
Vi har inte tid med det här.
Just därför.
När vanliga människor tror att de har ont om tid,
vill de göra nånting.
Du vet, deklarera nånting. Ha nåt som är deras.
Mulan fick mitt namn från dig för att du höll fast för hårt,
och nu vill du att vi håller fast ännu hårdare?
Ja. Om du är vaken, var vaken.
Hade Salvor velat att du var ensam nu?
Du träffade henne aldrig.
Okej. Hari, då.
Ja, jag kände honom i flera årtionden.
Och du sov mesta tiden.
Han ville att du skulle ha ett bättre liv än han.
Cleon.
Jag står inför dig, son, bror och själv,
för att be om ett möte med det vördade minne som är allas vår källa.
Mina händer berättar historien, och det är din historia.
Lyssna till min fråga.
Jag är minnet av Cleon I. Vem tilltalar mig?
Jag är den 24:e exponenten av ditt varande.
Jag tackar dig för mitt liv.
Ställ din fråga, broder.
Det rör en tidigare fråga i ditt regentskap.
År 26.
När du såg ut som jag.
Möjligen överdrev du likheten.
Har åren farit fram hårt med oss? Är Imperiet i förfall?
Imperiet lever. Än så länge.
Vad tror du att den här gesten betyder? Denna välsignelse.
Så Arvet lever vidare?
Ja. Det är en av palatsets kurtisaner.
För nära. Det är väl inte chockerande.
Deras föreställningar är som deras svamp. Svår att utplåna.
Lycka till.
Demerzel vägrar berätta mer,
men det finns handlingar om din resa till Mycogen år 26 av din regering.
Du ska berätta vad som hände där.
Kejsar Aburanis hängde alla robotsympatisörer.
Några flydde och kröp ner i sprickorna i väntan på högre fuktighet.
Sprickorna sträckte sig åttio nivåer ner i Mycogen-sektorn.
Med tiden smög rymlingarna ut bland folket
och deras efterföljare bildade en kult.
Jag frågade inte om Aburanis.
Jag frågade om dig.
Varför for du till Mycogen?
De hade nåt som jag behövde.
Vilket var vad?
En uppsättning verktyg. Mycket gamla verktyg.
Demerzels.
Det tog många år att spåra upp dem och spåra dem till Mycogen.
Jag passerade själv under Moss-porten med bara min hedersvakt,
och visste nästan inget om sektorn.
Mycogen fruktade mig inte.
Deras präststånd var litet, men de ogillade utbölingar.
Redskapen jag ville ha var heliga reliker för dem.
De vägrade lämna över dem.
Jag insisterade.
Du dödade dem, menar du?
Bara kyrkfolket.
Du ska slutföra verket, men du ska vara försiktig.
Mycogen odlar Trantors livsmedel.
Om du dödar för många, blir det svält på planeten.
Jag försökte vara precis.
Tjugotusen döda.
Jag trodde att jag dödade alla troende. Tydligen missade jag några.
Du kanske lyckas bättre.
Tack.
Vad skulle du ha redskapen till?
De verkade vara en gåva till Demerzel.
Det stämmer.
Det tog lång tid för mig att förstå dem.
Ännu längre att ge dem till henne.
Vad firade ni?
Älskade du Demerzel?
Var din kärlek besvarad?
Det skulle förvåna mig.
Den är en maskin och vi är knappast värda att älskas.
Jag har gett alla svar jag behöver.
Drömmen lever vidare i dig.
Men för ända in i helvete!
Kejsare, behöver du mig för något?
Inte alls.
Jag ska bara titta på.
Blev nån arg och bröt nacken på dig?
Nej, detta är bara underhåll.
Jag småpratade med Cleon I nyss.
Han är inte vidare språksam när det gäller dig.
Jag är glad att du pratar med honom.
Han kan hjälpa dig förstå att mina valmöjligheter är begränsade.
Felfri.
Du är så ren.
Det är däremot inte underhåll av människor.
Klippa naglar, gnida bort död hud, tömma ens stinkande tarmsystem.
Du måste anse oss mycket lortaktiga.
Jag gjordes för att likna en människa. Er form var idealet.
Idealet?
Så robotar drömmer om att kunna torka sig i ändan?
Vilken tanke!
Du är arg för konkubinen.
Ja. Ännu en sån där stökig, mänsklig sak.
Så berätta. Har du den vagaste aning om varför jag är arg?
För jag älskar henne.
Vad hörde du när jag sa det ordet?
Bara kvackande, som en anka? Älska. Älska.
Mitt substitut för en mor har ingen aning om
hur det är att ha en koppling till nån. Eller hur?
- Jag förstår kopplingar. - Jaså, gör du?
Jag var inte menad att stå ensam.
Jag var menad att anknyta till andra av min sort.
Robotar kunde dela samma sinne när vi ville.
Det kallades "grepp". Vi delade allt som fanns i oss.
Ungefär som väggkontrollerna pratar med värmepannan.
Det låter mycket intimt. Jag hade fel.
Jag ber dig bara minnas att jag inte valde att skicka bort henne.
Jag är tvingad att hålla dig trygg även när det åsamkar dig smärta.
Ja. Mycket snällt.
Jag ser dig, Cleon.
Jag är ledsen.
Vilken värme. Bra gjort.
Idealiskt.
Var inte rädd. Du kommer inte att bli skadad. Jag lovar.
Du ser?
Han gillar människorna jag gillar.
- Kejsare, jag... - Äntligen får jag möta din fina familj,
och nu har de mött Capillus.
Följ med din mamma upp till övervåningen.
Din far och jag har en viktig sak att diskutera.
Kom.
Det här är mitt hem.
Ändrade planer. Är allt klart hos dig?
Ja.
Vi måste fara nu.
- Nu? - Genast.
Ni ska alla bli omhändertagna. Jag lovar.
Okej.
Jag hörde om er kvinna. Song.
Ni tänker ge er efter henne, va?
Jag måste.
Inte ens vi beger oss till Mycogen. Bara om vi är en trupp.
Ingen fara. Jag tar med en liten fredsgåva.
Du är här personligen. Då måste det vara allvarligt.
Träffade du Mulan?
Ja. Han tänker agera.
Inneslutningen, då?
Nej, den är dödfödd.
Demerzel och Skymning hjälper mig inte
av de skäl jag redan har angett.
Även broder Dag anser idén dålig.
Inte förvånande.
Du frågade om jag har en plan. Det har jag.
Men om den ska fungera måste du lämna Trantor med mig.
Va? Nej. Jag ska snart inta mittentronen.
Jag kan inte bara smyga iväg i natten.
Demerzel misstänker redan nåt.
Då måste vi agera innan hon blir säker.
Nej. Om några dagar ska jag bli Dag. Då utlyser jag sessionen.
Det funkar inte, på grund av alla de skäl du redan nämnt.
Det hade varit fint att få Rådet i session,
men vi måste jämt göra det här på det svåra sättet.
"Vi"? Menar du du och jag?
Eller din organisation?
Tänker du äntligen tala om vilka som står bakom dig?
Jag är mer orolig för ditt folk.
Du blev skuggad. Vi måste iväg.
Du måste lita på mig.
Alla sitter kvar där ni är.
När ni passerar utskovet tar ni vägen via terminalen.
Behåll hjälmen på. Ta av er aura.
Ska du återvända efter din dotter?
Vi går ut via Västra porten.
Hon får behålla Capillus. Om hon vill.
Hon tar nog väl hand om honom.
Bara de där naniterna fungerar som utlovat.
De fungerar.
Lycka till i ditt nya liv.
Tack detsamma.
Helvete.
Jag misstror inte din lojalitet.
Du var lojal, men inte mot mig.
Hur visste ni?
Jag har förlorat nog med pengar till er claviger för att lära mig era tecken.
Även de icke-verbala.
Som när en av er har en bra hand,
knackar ni på kortens baksida innan ni gör era insatser.
Plötsligt lägger sig alla utom jag.
Du blinkade med dina lysen vid gränskontrollen.
Subtilt, medvetet.
Men jag såg det.
Det var ju ni som skulle förlora.
Bara när det är nödvändigt.
Jag beklagar.
Du får mina naniter.
Det var alltid tänkt så.
Deras signaturer kan spåras.
Och när Demerzel hittar vad den tror är min kropp, är jag borta.
Jag önskar att jag kunde ha hållit mitt löfte,
men det fanns aldrig en annan väg ut ur detta.
Ingen kan undfly Imperiet. Inte ens kejsaren...
Men jag vill se hur långt jag kommer.
Dam Demerzel.
Broder Dags naniter har slutat fungera.
Den senaste registrerade signaturen var nära yttre gränsen.
De kan inte se oss.
De kommer glömma att de nånsin var i tunneln.
Kusten är klar.
Då ger vi oss iväg.
Hur bar du dig åt?
Mulan är inte den enda som har förmågor.
Vi kan göra många olika saker,
och jag ska visa dig dem alla om du lämnar planeten med mig.
När jag lämnade Synnax visste jag inte om jag skulle återvända.
Och när jag gjorde det, kom jag till en översvämmad planet.
Din dynasti kommer ändå att ta slut.
Drunkna inte med dem.
Beggar, ta oss upp. Vi måste upp i rymden för att göra språnget.
Bekräftat. Projektilbana inställd mot nivå ett.
Du frågar jämt vilka som står bakom mig.
Vi kallar oss den Andra Stiftelsen.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson